33 



že není plynopud uprostřed města o nic nebezpeřnější nežli asi hranice dříví. Ovšem 

 se děly zltoušky tyto jen v malé míře; ale stalo se i v Mancliestru, že jeden opilý 

 délnílc schválně vzduch pod plynopud pustil a pak tu smíšeninu zapálil; a ejhle! ná- 

 sledky nebyly tak strašlivé — plynopud praskl ale nevyletěl, a ani budově ani opi- 

 lému dělníku se nic nestalo. Kde se víibec výbuchy u plynopudfl slanou, tam povstá- 

 vají obyčejně tak, Že něco plynu z plynopudu uprchne a pak se v budově se vzduchem 

 smíchá ; přijde-li se lam s hořícím světlem, tedy smíšenina tato vybuchne. Všem 

 takovým nehodám se lze ale častým otvíráním budovy plynopudné vyhnout. 



Je-li v plynárně nebezpečí toto neveliké, bude tím menši v domech, kde se 

 plynem svítí; když se kohoutek po shasnutí zavře, tedy není žádné nebezpečí ani 

 možné, kdyby se ale bylo zapomnělo kohoutek zavřít, tu je plyn vystupující dle jeho 

 zvláštního zápachu hned silně cítit, čímž se neopatrnost ta snadno prozradí. Kdyby 

 bylo již mnoho plynu vyběhlo, necht se okna a dvéře na chvíli otevrou a je po ne- 

 bezpečenství. Kdyby se ale i v nejhorším případu mnoho plynu z plynomoru již bylo 

 vyhrnulo a někdo, nedbaje na zvláštní silný zápach, s hořící svíčkou do toho místa 

 vkročil, nemůže výbuch tuze nebezpečný povstati, poněvadž není žádné obyčejné místo 

 lak silně zavřeno, aby do něho z venku čerstvý vzduch nevnikal a zároveň vzduch vnitřní 

 ven se nedral ; při takovém pohybování vzduchu se ale jen velmi těžko taková smíše- 

 nina ulvořiti může, klerá by při zapálení silný a poněkud nebezpečný výbuch spů- 

 sobili mohla. 



V Anglicku se pokládá plyn za lak málo nebezpečný, že pojišfující společnosti 

 Londýnské od domů plynem osvícených menší plat berou nežli od jiných, kde se 

 svíček a lamp olejových užívá ; hlavní příčina leží v tóra, že od plynomoru žádné 

 jiskry nelítají, a že se jimi, poněvadž nejsou pohyblivé, z neopatrnosti žádné ne- 

 štěstí státi nemůže. 



V knihovnách anglických a skotských mají lampy, ku kterým jde od trouby 

 plynové dlouhá a ohebná trubka kaučuková, jíž plyn do lampy vniká ; lampa taková 

 dá se pohodlně s místa na místo přenášeti, a když na stole slojí, jest kaučuk u ní 

 v kruzích složen. Potáhne-li se trubka kaučuková hedbávím, které se k barvě čalounů 

 hodí, může se lampa taková i v nejkrásnějším sále dobře upotřebiti. 



Nejvíce plynu spotřebuje se v Anglicku. Již roku i819 hořelo v Londýně přes 

 51.000 plamenů plynových. Roku 1825 bylo v Anglicku již 63 privilegovaných spo- 

 lečností, z nichžto 58 z uhlí a 5 z oleje plyn dobývalo. Roku 1835 se spotřebovalo 

 v Londýně za rok 2400 milionů kostkových střevíců plynu, který as tolik svělla dá, 

 jako 160 milionů liber svíček. Plyn ten dobýval se tenkrát ve 3000 křivolách, a jediná 

 „Chartered Comjyagny" měla 750 křivol, z kterých 42,000 plamenů živila. Jiná spo- 

 lečnost Londýnská měla tenkráte již takový odbyt, že byly veškeré trouby její přes 30 

 našich mil dlouhé, a že hnala plyn až na taková mísla, která byla IVa "^ší míle od 

 plynárny její vzdálena. Roku 1840 bylo v Londýně již 12 společností, které měly 

 dohromady 18 plynáren; v těchto pracovalo 2500 dělníků, a jen k rozsvěcování bylo 

 380 lidí potřebí. Roční zisk všech těchto plynáren obnášel tenkráte as 5 milionů zl. 

 Nyní se spotřebuje v Anglicku ročně k dobývání plynu asi 110 milionů centů uhlí, 

 a délka trub plynových obnáší jen v Londýně 450 našich mil. Při pohledu na 

 oliromné tylo sumy zmizí všecko, co se v tom ohledu na pevnině, zvláště v střední 

 Evropě, nachází. 



