26 



asi 11 stupňů silný ; mnoho-Ii vody se tedy pokaždé přidati má, lze dle síly Itoupeného 

 roztoku snadné vypořílat. Roztokem takto rozredeným natírají se pak rozličné plocliy 

 pomocí štětiček, které se po každém natírání dobře vyperou, aby nezkameněly. Jedním 

 nati-ením není ale věc ještě roztokem napuštěna, proto se musí několikrát natřít; 

 k natírání druiiému a dalšímu bére se ale silnější roztok nežli ponejprv, tak že se při 

 tom hustý rosol vodou dešfovou jen as na 16 stupňů rozředí. Mezi každým natíráním 

 se nechá věc as 24 hodin státi, aby ouplně uschla. Na plochách olejem natřených 

 roztok skleněný nedrží. 



Kde se dá všude nátěru skleněného upotřebit? Na dřevě, na tkaninách, papíře 

 a pletivech shrnéných, aby neshořely a nehnily; na stěnách, aby vlhkostí netrpěly a 

 byvše ušpiněny pouhým omytím se oCistily; na kovech mnohých, aby nerezovatěly. 



Dřevo stává se pod nátěrem skleněným hnědším, mladé dříví dubové vypadá 

 pak jako staré, dříví jedlové dostává podobu třešňového, habrové a jeseňové ale nej- 

 více získá. K natíráni dřeva, tkanin a papíru se bére vždycky roztok hodně řídký ; 

 ponejprv jen asi 6 stupňů silný, a natírá se obyčejně třikrát, na nejvýš šestkrát. Dřevo 

 takto natřené je chráněno před červy, před houbami i před hnitím ; co se ohně dolýče, 

 tu nelze ovšem dřevo, tkaniny a papír žádným prostředkem před shořením ouplně 

 uchránit, ale jsou-li věci tyto roztokem skleněným natřeny, dlouho vzdorují ohni, a pak 

 i v největším horku nikdy plamenem nehoří, nýbrž jen doutnáním v uhlí přecházejí ; 

 tím se oheň tak zdržuje, že se pi-es takové předměty dále rozšířiti nemůže. V diva- 

 dlech, ve fabrikách, ve chlívech a stodolách dá se tedy tímto spůsobem každé podobné 

 neštěstí znamenitě umenšit. 



Důležitější jest ale ještě nátěr skleněný na stěnách z malty vápenné. Žádným 

 dosaváde obyčejným prostředkem nelze stěnu proti vlhkosti, vzduchu a slunci chránit, 

 a proto se užívá nyní často oleje k natíráni zdí; ale nátěr olejový jest příliš drahý, 

 a když se ušpiní, nedá se tak snadně očistit. Nátěr skleněný jest poměrně lacinější, 

 bytelnější, nepouští se zdí a dá se mýdlem a kartáčem vždycky teze škody očistit. 

 Při velikých stavbách se nenatírá zeď štětkou, nýbrž rozředěný roztok skleněný rozstři- 

 kuje se stříkačkou co drobounký déšt po všech zdech. 



Z hovů se dá nejlépe železo, zinek a mosaz sklem vodním před působením 

 vzduchu a vlhkosti uchránit ; kov natřený se nesmí hned v první době do vody stavět, 

 později ale, když se nátěr na něm ouplně ustálí, pranic mu to neškodí. Železo rozto- 

 kem skleněným natřené se dá bez porušení nátěru i rozpálil. 



Mimo to se potřebuje roztok skleněný velmi hojně k okřemenění kamenů vápe- 

 natých, které by jinak brzy zvětraly a se rozdrobily. Toto působení skla vodního po- 

 známe nejlépe, když ponoříme kus křídy do takového roztoku, a po usušení to několi- 

 krát opakujeme ; křída takto namáčená konečně drobet sežloulne, je na povrchu hladká 

 a nadrobí se více, ano dá se jako jiný tvrdý kámen pěkné uhladit; toto okřemenění 

 (Silifikation) není ale jen na povrchu, nýbrž vniká i dosti hluboko do hmoty samé, 

 a křída častěji ponořená může se veskrz tak tvrdou státi, že dává na oceli jiskry. Po- 

 dařilo se již, kameny takto okřemeněné i ku kamenolisku upoiřebiti. Samo sebou se 

 rozumí, že se i hotové sochy z kamenů měkkých takto snadně okřemeniti dají a pak 

 velmi bytelné jsou. Je-li socha před okřemeněním otlučena, dá se skleněným těstem 

 snadno opravit ; takové skleněné těsto povstane, když se křída rozdrobená do roztoku 

 skleněného nasype; těsto to je s počátku měkké, tak že se z něho snadným spůsobem 



