36 



(Punibse), aby se pouzder přichytili nemohlo. Konečně se vsadí do pece dopalovaci, 

 kdež se nádobí ouplně vypálí a látka polévací výhřevem v sklo bezbarvé promění. 



Při tomto dopalování se dá nejdříve oheň slabý (Vorfeuer, Flattirfeuer), ten trvá 

 asi 10 neb 12 hodin ; když ale již všecko v peci do červena řeřaví, lu následuje 

 oheň hlavní (Scharfbrennfeuer), jímž se všecko nádobí na bělo rozpálí. Když jest na 

 průbách vyňatých vidět, že jest pálení již dokonáno, zacpou se veškeré otvory a pec 

 se nechá 6 až 8 dní stydnout, načež se z ní pouzdra i s nádobím vyndají, 



Ted se zboží přebírá. Nádobí nejpěknějši nemá ani chybičky; nádobí prostřednj 

 má toliko chyby nepatrné, které jen zkušený znalec pozoruje; výmět (Ausschuss) jest 

 trochu zkřivený a prodává se laciněji; kusy nejšpatnější (výhoz) se hned roztlukou 

 a opět rozemelou. 



Porculán, který se bez polévání do pece dopalovaci staví, jest pak bezleský 

 a mdlý, a slově hiskuil ; porculán polévaný se prodává bud co zboží bilé, aneb se ještě 

 maluje a pozlacuje. 



Malování na porculánu jest v mnohých kusech těžší než obyčejné ; předně má 

 nádobí z větší části plochy nerovné, a za druhé se barvy, které se na porculán natí- 

 rají, v ohni rozličně mění. Barvy tyto jsou rozemletá skla barevná, která přiškvařením 

 na hmotu porculánovou teprv pevnosti a lesku nabývají. 



Porculán se maluje bud před poléváním (malba pod klazurou), aneb již polévaný 

 {malba na klazuře). 



K malbě pod klazurou se mohou jen takové barvy (kysličníky kovové) upotřebit, 

 které výhřev pece dopalovaci bez proměny snesou. K takovým v nejsilnějším ohni 

 stálým kysličníkťim (Scharffeuerfarben) počítáme kysličník uranitý (Uranoxyd) k malo- 

 vání na cíTřío, kysličník kobaltnatý (Kobalto.vydul) k malbě modré, kysličník chromitý 

 (Chromoxyd) k malbě zelené, kysličník manganity (Manganoxyd) a železitý (Eisenoxyd) 

 na hnědo a kysličník titanity (Titanoxyd) na zlulo. Rozemleté kysličníky tylo se s roze- 

 mletým živcem neb křemenem smíchají, a pak na nádobí z pece žihací vyňaté před 

 poléváním nalrou; nádobí malované se pak teprv polévá a konečně v peci dopalovac' 

 vypálí ; klazura na porculánu se stane v peci průhlednou a malbu pod ní je pak 

 jasně vidět. 



Jiné kysličníky nesnesou výhřevu pece dopalovaci; niá-li se jich tedy co barev 

 užívat, musí se malovat nádobí již polévané a vypálené. Kysličníky takové se se sklem 

 lehko roztopilelným a trochem oleje smíchají, a pak na klazuru natřou. Aby se malba 

 na klazuru přiškvařila, postaví se nádubí malované pod mufli; tam se zvolna zahřívá, 

 až všecky částky olejnaté zmizí; na to se oheň přitužuje, až se nádobí do červena 

 a barvy na ruso rozpálí; derou hlídači v mufli udělanou se to vidí. Když se to stane, 

 mufle se kamenem zacpe, nechá se vystydnout a zboží se vyndá. 



Zlacení, stříbřeni a poplatinovaní porculánu stává se též na klazuře, načež se 

 zboží pod mufli rozpálí. 



Porculán polévaný jasně zní, má drobné zrno, silný lesk, a jest tak hutný, že 

 ani na lomu vodu nessaje; biskuit ale lne na jazyku. Klazura porculánová je skoro 

 z té samé látky jako hmota sama, a tvoří s ní takřka jeden kus; proto se ani neotluče 

 ani horkem nepopraská. Tenké desky porculánové bývají průsvítavé, poněvadž klazura 

 i do malých děr hmoty samé vnikne , a jsouc sama průzračná ji průsvílavou učiní. 

 Na prfisvitavosli tenkého porculánu se zakládá dělání lithoplianií, t. j. desk porculá- 



