37 



nových, na kterých jsou místa lenši (co světlo) a tlustší (co stín) tak uspořádána, že 

 proti (ikiiu neb liiiiípí- přkné výkresy tvoří ; dělají se nejvíce v Míšni. 



Rakouské mocnářství má mimo vzorní dílnu ve Vídni ještě 15 dílen na porculán, 

 7, n-chž se největší počet v Cechách nalézá. V Čechách máme kaolinu, živce a jiných 

 k dělání porcniánu potřebných lálek hojnost , tudy by se mohlo porculánictví u nás 

 ještě mnohem více rozšířit. Porculárna Vídenská brávala kaolin dříve z Pasovska» 

 nyní ho bére od Milevska v Čechách. Z Rakouské říše se mnoho porculánu do 

 Turek vyváží 



Porculán francouzský se honosí krástiym tvarem, Berlínský zvláštní m«lbou a 

 Vídenský pěkným pozlacením. 



Porculán řmský jest méně bOý než evropský, a klazura jeho ráda puká; zato 

 bývá ale mnohem Icnší a lehčí. 



Porculán fr>)tový (Frillenporeellan, Glasporcellan) se dělal ve Francouzích již 

 od roku 16'15; látka, z které se tvořil, skládala se z obyčejné fryty skleněné (.Glas- 

 IVilte) a některého druhu hlíny bílé; proto se zboží takové již při menším výhřevu tak 

 slilo, že se stalo silně průsvitavým a mělo lom sklovitý. Klazura na něm byla oby- 

 čejně z čistého skla olovného. Porculán frylový nesnese rychlou proměnu tepla, a na 

 povrchu se snadno poškrabe ; prolo se po rozšíření porculánu živcového velmi málo 

 potřeboval. V Sevresu byla dílna na porculán frylový až do roku 1804: od té doby 

 se dělá jedině v Anglicku. Prolo není ale nynější anglický porculán frylový ouplně 

 stejný s někdejíím francouzským ; anglický se skládá zkaolinu, hlíny Ivorebné a popele 

 kostního, klazura jest bud olovnatá neb s boniksem smíšena; proto by neměl tento 

 frytový porculán anglický ani frijlovým slouti. 



Kamenina (Steingut) se liší od porculánu tím, že není prflsvítavá, a že nesnese 

 tak silnou a náhlou proměnu teploty jako tento. Obyčejně se rozeznává kamenina 

 pěkná (feines Steingut) a kamenina sprostá (gemeincs Sleinzeug). Na oba druhy se 

 bére tvorebná hlína vápnitá, ku které se tolik křemenu přidá, že se pak v peci 

 napolo sleje, ale nerozškvaří. 



Na pěknou kameninu se hlína dobře rozemele a vyplaví, a nádobí tvoří se pak 

 na kruhu, v kadlubech a částečně i od ruky ; nádobí toto nedostává obyčejně žádnou 

 klazuru a pálí se v pouzdrách. Zvláštní druh pěkné kameniny jest tak nazvaný veťvud 

 (Wcdgwood — po svém vynálezci) ; len se dělá z hlíny kysličníkem kovovým barvené 

 a s tavidlcm nějakým smíchané ; nádobí toto se obyčejně také nepolévá, ale přilepují 

 se na ně rozličné ozdoby z hlíny jinak barvené. 



Na kameninu sprostou se hlína též dobře rozemele, ale nevyplaví; nádobí se 

 dělá pak jen na kruhu a z ruky, mívá tvary velmi jednoduché, a vypaluje se v ohni 

 bezprostředné bez pouzder. Vůbec se tu jedná o to, aby se práce a výloh ušetřilo 

 a nádobí laciné docílilo. Klazury kamenina sprostá nepotřebuje, poněvadž jesl látka 

 její tak slila a hutná, že tekutiny iiepro(ioušlí ; proto se ale obyčejně předce polévá, 

 a to proto, poněvadž se velmi snadně a lacině polévati dá. Když totiž nádobí již 

 v peci řeřaví, hodí se tam trochu soli kuchyňské ; ta se horkem rozloží v sodík a 



