39 



v ni jošlě mnoho nerozloženéhu uhlanu viipnaU-ho. Bílý email, klerým se nádobí 

 Idlo polévá, povstane, když se iO fásluk olova asi se 3 částkami cínu povolně až 

 k okysličuni zaliiivá a pak s oLyčcjným sklem smíchá ; na tomto emailu lze i jedno- 

 duché malby vyvěsil. Emailované layencové nádobí kuchyňské vyšlo již z obyčeje, 

 za to se dOhi ale nyni (zvláště ve Vídni) mnoho fayencových kamen. 



.lindy se k nám z Angličan mnoho faycncy přiváželo ; nyní se jí ale i u nás 

 (v Moravě) mnoho zhotovuje, a pak noní nádobí tolo již lak oblíbené, jako jindy 

 bývalo. 



K fayence pali-i i tak zvané vázy clrurské starých ňímaníi; mají zvláště krásný 

 tvar, a zdá se že sloužily více za ozdoby, a že se v nich chovaly spíše věci suché 

 (popel) nežli tekutiny. 



Nádobí hrnčífsh; se dělá z hlíny mastné, tuhé , snadno Ivořitelné. která na 

 vzduchu luze nemizí a ohněm se na Ivrdo vypaluje ; obyčejně se smíchá s troškem 

 písku, někdy ho má ale již tolik v sobě, že není třeba ho přidávat. Hrnčíř posuzuje 

 vfibec ze zkušenosti , jak má hlínu připraviti , aby zboží z ní zhotovené nemizelo a 

 v ohni nepukalo; často musí k docílení dobré látky několik druhu hlíny smíchal. 



Hlína vodou rozmočená se bud šlapá neb tluče, a pak na tenké vrstvy kraji, 

 ty se hnětou a kamínky nalezené vyhazují. Náddbí se pak tvoří bud kroužením neb 

 formováním ; při formováni potřebuji se kadluby dřevěné , které se dříve olejem 

 vymažou, aby hlína na stěny nepřilnula Když nádobí na slunci neb u pece uschlo, 

 polévá se, vynímaje kadluby cukerné, donice, bandasky a některé jiné věci, které kla- 

 zury nepotřebují. Nádobí kuchyňské se musí ale poléval, aby tekutiny nepropouštělo 

 a aby jidla v něm vařená chuf hlínovou nepřijímala. Poléváním nabývá zboží hrnčířské 

 i ouhlednosti, jelikož se klazura rozličně barviti může. 



Obyčejná klazura na nádobí hrnčířské musí se skládat z látek, které se ohněm 

 \elmi snadno ve sklo promění, poněvadž není výhřev v pecníku hrnčířském tak veliký. 

 Brává se k tomu 7 částek klejtu (Bleiglátte) a 4 čáslky písku; oboje se dobře rozemele, 

 vodou zadělá a nádobí tím poleje ; má-li se barvit klazura na íerno, přidá se k ní hurd, 

 — na zeleno kysličník médnalý, na Imédo okuje železné, — na žluto aurtna (Spiess- 

 glanz), — na bélo kysličník cíiiialij (Zinnoxyd). Poněvadž jest klejt látka jedovatá' 

 pokládá se klazura klejlová za nebezpečnou; když se ale náležitý poměr klejtu a kře- 

 menu při mícháni zachoval, tu se klazura v žádné kuchyňské látce nerozpouští a jest 

 ouplně bezškodná ; a jen tenkráte, když se tuze mnoho klejtu vezme, miíže se státi, 

 že se ho jedna část s křemenem ouplně nesloučí, taková klazura se může ovšem již 

 octem neb jinou kyselou lálkou rozpustil a jedovatě působit. — Bylo by ovšem dobře, 

 kdyby se dala i bez olova dobrá a hcíná klazura na nádobí hrnčířské utvořil, ale 

 v celku se nebezpečnost klazury klejlové tuze přehání. Klazur bezolovnvch máme 

 množství, ale všecky jsou dražší nežli klejlová. 



Někdy se nádobí hrnčířské rozličtivmi barvami nerostními ponKiIuvárá .• nádobí 

 špatnější maluje se pod klazurou. lepši ni klazuie. Malování pod klazurou vyknnává 

 se hned na nádobí ve vzduchu usušeném, načež se klazurou polévá a pálí : má-li se 

 ;ih' malovat na klazuře, tu se n.idobí dříve polévá a vypálí, po vypálení maluj^, ,3 

 malované ještě jednou vypálí. 



