46 



usi!--!, luizýva se k/i/wiii. Luabnč se rozcziiiivají dva druliy klihu, totiž klih éhrU- 

 pluvkový (choiulrin. Knorpelleim), který povstává vařením chruplavek ve vodě, a klili 

 pravý cíli kostní (Knoclienleíin, Tischlerleim), jenž se dobývá vařením odřezků kožených, 

 vařením šlach a kostí. Působení obou těchto druhu klikových jest ale stejné, a proto 

 Stí dělá tento rozdíl jen v lučbě, nikoliv ule v průmyslu. 



S ohledem na průmysl lze rozdělit klihy dle barvy, zápachu a sily lepivé •. 

 takto rozeznává se hlih z odřezků kožených, klih z kostíň Itlih ri/bí. 



i. Klih z odřezků kožných jest nejstarší. Odřezky kožné se před vařením 

 dobře namočí ve vodě, ku které se něco kyseliny sirkové přidá, a pak zrovna do 

 kotle hodí. Kotel musí as na dvé třetiny naplněn býti vodou dešťovou, která se nechá 

 poznenáhla vařit. Při vaření se pilně míchá, aby se klih na dně nepřipálil, a pěna 

 na povrchu povstávající se sbírá. Když drobet tekutiny vyndané vychladnutím rosol 

 tvoří, je vaření ukončeno, a veškerá tekutina se pouští kohoutkem na dně skrz drá- 

 těné sýto do nádoby dřevěné, ve které se ustát nechá. Za 12 až 24 hodin klih 

 vychladne, pak se dřevěným nožem od nádoby oddělí a drátem neb zvláštní pilkou 

 na malé desky rozřeže, které se pak usuší. Klih ten drží tím lepé , čím kratší čas 

 se vařil. Dle některých nabývá klih jasnosti, když se k němu po ustání trochu vápenné 

 vody neb kamence nebo soli kuchyňské přidá. — Jsou-li odřezky na klih určené již 

 zastaralé, musí se několik neděl ve vápenném mléce močit a pak na vzduchu usušit; 

 tím se krev a jiné látky, které by pak klihu škodily, ouplně vymočí. 



2. Klih z kostí. Každá kost se skládá ze dvou částek, z organické chruplavkovité 

 a z neorganické, kterou nazýváme zemí kostní (Knochenerde.) Zem kostní se v kyse- 

 lině solné (Salzsáure) rozpustí ; dají-li se ledy kosti do takové kyseliny, tu se z nich 

 zem kostní vytratí, a ony se stanou měkkými a průsvítavými, až z nich ostane konečně 

 jen látka chruplavkovitá. Vařením ve vodě se promění látka tato v klih, který je ale 

 kalný, poněvadž v něm zůstal všechen luk z kostí. Kosti z domácích zviřat mívají 

 dle váhy až 5 procentů tuku, a má-li se z nich uvařit čistý klih, musí se dříve luk 

 odstranit. Proto je dlužno kosti na klih určené vyvařit nejdříve ve vodě; tím se 

 z nich tuk vyloučí a vznáší se na povrchu; luk tento sebraný poti-ebuje se pode 

 jménem kostního oleje (Knochenol) k natírání strojů ano i na děláni mýdla. — Kosti 

 vyvařené se roztlukou, a pak teprva v kádi rozředěnou kyselinou solnou (3 částky 

 vody na 1 částku kyselinyj poleji. Asi za osm dní se kosti z kádi vytáhnou, vyperou 

 a osuší, a pak v kotli Qak již nahoře povědíno) vaří. Oheň pod kotlem nesmi být 

 příliš silný. 



Kyselina, jenž v kádi po kostech zůstala, potřebuje se na dělání fosforu a sal- 

 miuku ; k lomu oučelu se k ní přidá uhlan ějjavkový (kohlensaures Ammoniak), tím 

 padne fosforečnan vápnalý ke dnu, a v roztoku zůstane rozpuštěný salmiak. 



Ve Francouzích se dělá z kostí zvláštní klih gélatine alimenlaire, který za potravu 

 slouží; pochází z koslí hovězích, telecich a skopových, které se nejdříve tuku zbaví 

 a pak v papinianském hrnci vaří. Tento nápad měl již PajÁn sám, ale jeho návrh 

 našel teprv za času první revoluce obliby. Tenkráte se mnozí snažili, aby dostali 

 chudí za levnou cenu vydatnou potravu, a mužové dosti zkušení radili, aby se k tomu 

 oučelu kosti rozvařovaly. I lak nazvanii Rumfordská polívka, která měla v čas draliuly 

 chudině vydatnou potravu poskytovat, připravovala se z rozvařených koslí. Ale nové 

 zkoušky dokázaly, že nem rosol z kostí vydatnou potravou, ano že co potrava skoro 



