12 



a sady se rozkládají. Se svými silnými zahnutými drápy vyhrabuje -si na výslunní stranč 

 kopců pohodlné doupě, jež mfikkým mechem a listím vycpe a čtyřmi až do osmi vý- 

 chody a průdušnými komíny opatří. 



Zde žije dle spůsobu své tupé, studené, lenivé, plaché a mrzuté povahy samo- 

 jediný. Samice, která v lednu 3—5 slepých mláďat rodí, má své zvláštní doupé v sou- 

 sedství. Obyčejně se živí rostlinnou potravou: kořínky, ovocem, houbami, brambory, 

 ťipou, žaludy, bukvicemi, jahodami, žere ale také velmi rád hmyz, brouky a kobylky, 

 myši a žížaly, hady, hlemejždě, slepýše, vejce ,a ptáky. Jedovaté hady, jejichž uštknutí 

 docela nic mu neškodí, žere s velikou oblibou. V podzimku zachází také do vinic 

 a ulrhuje celé ratolesti obtížené vinnými hrozny, též do polí kukuřicových chodí na 

 pastvu a zpustoší za několik hodin veliký kus pole. 



V zimě spí jezovec jako medvěd, neztuhne totiž a často se probouzí. Leží pak 

 zatočen ve svém loži, maje hlavu mezi zadními nohami. Není ale pravda, že by se 

 živil tekutinou, která se vylučuje z vaku u řiti. V té době se také často jezovci vy- 

 kopávají a zabíjejí, což ale jest příliš surové a škodlivé, an řádnou honbou přebývající 

 počet jezovců bez toho se zničí, takovýmto počínáním ale zvěř tato docela by se vy- 

 liladiti mohla. Jak jsme z potravy jezovce viděli, může se ale spíše k užitečným, nežli 

 ko škodlivým zvířatům počítati. 



f]\ Jakožto svého úhlavního nepřítele považuje jezovec lišku, která jej přečasto 

 z pokojného pohodlí vyburcuje, a sice tím, že mu smrduté lejno do trouby doupěte 

 pustí. Jezovec jest pedantický přítel čistoty a raději opouští své pohodlné a hezké 

 lože docela, nežli by smrad lejna taškářské lišky před nosem trpěl. Chrochtaje opouští 

 doupě a chrochtaje hrabe si nové, kdežto liška se svou rodinou pohodlně do teplého 

 hnízda se stěhuje. 



Z jara se mohou snadno mladí jezovci vyhrabati , vychovati a zkrotiti. Ale 

 nikdy se nedočkáme mnoho cti a radosti na těchto vychovancích, poněvadž neproměnně 

 zůstávají věrní své vepřové, nespolečenské povaze. Jakožto pravá noční zvířata přivy- 

 kají jenom velmi nesnadno k jakési činnosti ve dne. Staří chyceni zůstanou nepohnutě 

 uulý den ležeti při všem bití a kopání, a kdyby se jim i nejmilejší jejich lahůdky 

 Csladké ovoce) podávaly, nehnou se ; nanejvýše jenom zlostně zavrčí a zafučí. Teprva 

 na večer obdrží větší živost a zůstanou čilí po celou noc. Vodu milují velice, a když 

 po několik dní žízniti musili, pak se prý do smrti dopíjejí. Při tom pohybují své sanicc 

 poněkud tak, jako prase. Svými zuby kousají velmi silně. Ničemu se nedají přiučili 

 docela jsou neschopní a stojí na nízkém stupni duševního života. Vlohy jejich jeví se 

 jedině v zřízení pohodlných průdušných a čistotných doupat, na jejichž vyvedení více 

 pilnosti a péče vynakládají, nežli kteříkoliv jiní dravci, jmenovitě medvědoviti, ku kte- 

 rýmž se také jezovci počítají. 



Tak zaujímají v řadě rozličných zvířecích povah, jako skoro každé zvíře, zvláštní 

 své místo, ješto se jak od prasete, tak i od sviště, s nimiž oběma jistou podobnost 

 mají, určitě rozeznávají. 



Úzce obmezené vlohy jejich neposkytují jim veliké množství prostředků k do- 

 sažení potravy, a podaří-li se jim, chytiti myš, stane se to jistě spíše následkem trpěli- 

 vosti, nežli rychlé lsti. S vlohami k hrabání pohodlných doupat stojí v stejném poměru 

 líné sobectví jejich, pro které ani se samicí totéž lože sdíleti nechtějí. Bázlivost, pro 

 kterouž se často svého vlastního stínu lekají, jest přiměřena jejich hlouposti. Mladý, 



