15 



Tu se najednou ku konci roku Í838 rozšířila po Evropě zpráva , že se ve Fran- 

 couzsku podařilo , obrazy tylo v skutku na deskách ustálili. A kdo byli ti, jimž se ne- 

 ocenitelné dílo toto podařilo? Ne učenci, neb li měli tu věc za nemožnou. Josef 

 Nicephor Niepce byl první, jemuž se poštěstilo, ustálili obrazy světlem na deskách 

 v temnici povstalé; a Louis Mandé Daguerre znamenitě zdokonalil výsledky 

 Niepcovy. 



Josef Niepce žil se svou rodinou v tiché samolaosti na březích Saony, a jak- 

 koliv nebyl žádný učenec, věnoval předce veškerý svůj čas vědeckému badání; bratr 

 jeho měl znamenité vědomosti v mechanickém umění , a býval mu při mnohém skou- 

 mání nápomocným. Na počátku tohoto století zanášeli se oba tím, zdali by se ne- 

 daly stroje hnáti lépe zahřátým vzduchem, nežli párou. Zavedení však kamenotisku 

 obrátilo činnost Niepce-ovu na jiné pole. Všude hledali kameny, které by se k lomu 

 hodily, a poněvadž se jich málo nacházelo, napadlo Niepce-ovi , zdali by se nedalo 

 k tomu cíli místo lilografického vápna použili uhlazené kovové desky. A při této práci 

 to právě bylo, kde si usmyslil, na lakových deskách pouze činností světla obrazy kre- 

 sliti. Tenkráte ani nevěděl, do čeho se poušti; pokusy, které již před ním Davy 

 a Wedgwood učinili, byly mu docela neznámé ; tak i výrok učenců o věci léto. Ne- 

 vědomost tato byla však jemu i nám k užitku; nebo( kdyby byl stav věcí znal, byl by 

 se napřed myšlénky své zhrozil, a my bychom snad posaváde o světlopisu ničeho nevěděli. 

 První svěllopisné pokusy Niepcovy staly se již roku i 81 3. V tehdejších do- 

 bách hrnula se vojska se všech stran k hranicím francouzským, ale Niepce nevšímal 

 si hrubě ohromných události těchto, a hleděl si svých prací ; kovová deska a obraz na 

 ní měly pro něho více zajímavosti, nežli osud národu a pád vlasti. Pouštěje se do své 

 práce držel se Niepce dvou zásad, toliž předně, že jakási černá pryskyřičná látka — 

 asfalt — na světle dosti bystře zbledne; a zadruhé , že soli slříbrové, ač bezbarvé, na 

 slunci zčernají. S počátku počínal si takto. Rytinu jakousi potřel na zadní straně 

 fermeží, čímž se stala průzračnou ; pak ji přilepil předem na desku cínovou asfaltem 

 potaženou, a položil to na světlo. Papír bílý, jsa fermeží průzračným učiněn, propou- 

 štěl světlo k asfaltu, a tento vybledl — nikoliv ale černá místa rytiny — pod těmito 

 zůstal asfalt nezměněný. — Ovšem byl tento oučinek až po desíti hodinách patrným, 

 ale Niepce obdržel spůsobem lira věrný otisk každé rytiny; asfalt nezměněný znamenal 

 výkres, a vybledlý prázdná místa. Aby však otisk tento dalším oučinkováním světla ne- 

 trpěl, namočil Niepce celou desku v oleji levandulovém, v kterém se asfalt světlem ne- 

 změněný docela rozpustil, vybledlý však na desce zůstal, lak že to vyhlíželo, jakoby se 

 byl výkres nožem na asfaltu vjŤezal. Takto mohl ledy Niepce pouze světlem výkresy ho- 

 tové padělati, s tím však nebyl spokojen. Hlavní jeho záměr byl, aby v temnici obrazy 

 skutečných předmětů obdržel a ustálil, což již učení přírodozpylcové před ním za 

 nemožné byli prohlásili. K lomu cíli pomazal postříbřenou desku měděnou asfaltem, 

 a postavil ji do zadu temnice; předmět, jehož výkres míti chtěl, stál v předu před 

 sklem čočkovým, a as po desíti hodinách povstal obraz jeho na zadní desce lak, že 

 asfalt vybledl tu, kam obraz padl — místa ostatní zůstala černá; byl to ledy bledý obraz 

 v černé půdě. Aby však na světle černé částky asfaltu též nevybledly a obraz ne- 

 zmizel, ponořil desku opět do oleje levandulového ; černé částky asfaltu se v oleji 

 rozpustily, tak že zůstal na desce nyní čisté pouze vypuklý výkres z asfaltu vybledlého. 

 To se podařilo Niepcovi po desítileté práci. Ovšem byly obrazy tylo nedokonalé 



