21 



vyvcsli dal. Každý uznával, že by se tím mnoho získalo ; neb nepříjemný lesk desky 

 jest zde odsIranĚn, pak se uspoří výloli za desky kovově, a koneíně se mohl papír 

 k svůllopisu připravený pohodlné i na česly bráti, což se při deskách kovových pro 

 velikou líži lak snadno díli nemohlo. Po několikaletém badání podařilo se v Anglicku 

 Talbofovi citlivý papír připravili, na kterém za několik sekund v temnici pékné výkresy, 

 ba i podobizny obdržel ; Talbot nazval tento způsob svěllopisu kalolypii čili krasoti- 

 skem , a počínal si při tom následovně. Tenký papír poštovní napustil jodidem střibr- 

 natým, a aby se sůl tato do papíru lépe vtáhla, položil jej na vrstvu mokrého papíru 

 pijavého; aby se však papír nczkřivil a na povrchu hladký a rovný zůstal, musel se 

 mezi dvě desky ze skla průzračného upevniti a i se skleni do temnice dáti; sklo prů- 

 zračné světlu čočkou přicházejícímu nepřekáželo. As po půl minutě rozložil se na pa- 

 píře jodid stříbrnatý tam, kam světlo padlo; částky ostatní zůstaly nezměněné. Na 

 desce z temnice vyňaté nebylo však žádného výkresu pozorovati; jak mile se ale do 

 kyseliny duběnkové ponořila, tu se z nenadání černý výkres vyskytl, poněvadž kyselina 

 tato s rozloženým jodidem střibrnatým tvoří sloučeninu černou, s nerozloženým se však 

 nespojuje. Konečně se umyl obraz sírnatanem sodíkovým, aby se jodid nerozložený 

 odstranil a obraz na světle více neměnil. Spůsobem tímto obdržel Talbot výkres před- 

 mětu tak, že částky předmětu ozářené byly na papíře černé, a částky předmětu oslí- 

 něné bílé; obraz takový se nazývá negativní. 



Tento obraz negativní musí se však v obraz positivní proměnili, totiž v takový, 

 kde by částky předmětu ozářené byly na papíře světlé, a částky oslíněně temné, 

 tedy právě tak, jak to jest na předmětu samém. K tomuto převrácení negativní ho 

 obrazu není více temnice potřebí, nýbrž obraz negativní položí se na jiný papír k svet- 

 lopisu připravený (však o něco tlustší) a nechá se as půl hodiny na slunci ležeti. 



částky temné obrazu negativního žádného světla k zpodnímu papíru nepropustí 

 — a tak povstane na zpodním papíře obraz bílý v temné půdě, který také kyselinou 

 duběnkovou patrným se stává a sírnatanem sodíkovým před dalším působením světla 

 chrání. Obraz negativní byl k předmětu z pravá na levo obrácen (jako v zrcadle), 

 obraz posítivni obrátí se zase, a jest tedy s předmětem právě v té samé poloze. 



Jediným obrazem negativním lze nesčíslný počet kopií positivních učiniti; ano 

 místo obrazu negativního lze i rytin neb lithografií užívati, které se způsobem tímto 

 velmi snadno beze všech optických nástrojů nesčíslně rozmnožiti dají. 



Jodid stříbrnatý není však jediná sůl, na kterou světlo působí; a když se ledy 

 papír místo jodidu tohoto jinou látkou na světle proměnlivou napustí, povstanou na něm 

 velmi rozmanité obrazy. Abychom z mnoha příkladů alespoň jeden uvedli, napustí-li 

 se papír, na němž obraz positivní povstati má, místo jodidu stiúbrnatého červenou solí 

 krevnou (Blutlaugensalz) a potře-Ii se pak dusičnanem střibrnatým — vystoupí obraz 

 žlutý v zelené půdě. Při obraze negativním nedá se však jiných látek s prospěchem 

 užívati, a papír se k tomu oučelu vždycky jodidem střibrnatým napouští. Obrazy svěl- 

 lopisné na papíře nejsou sice tak jemné, jako na deskách kovových, poněvadž jest papír 

 na povrchu svém vždycky vláskovilý a vůbec hrubší, nežli kov hlaccný. Za to však 

 na papíře obraz mnohem lépe drží, poněvadž není jenom na povrchu, nýbrž látka 

 světlem proměnlivá vnikne hlouběji do papíru, čímž se obraz více upevní. Nemilá věc 

 jest však, že se první obraz nemůže hned potřebovati, a že teprv otiskem se obraz 



