27 



a podle jich puClu a délky řídi se délka krku, zad, beder a ocasu. Krčních obrallii 

 (Fig. 1. A) u velryba jest sedm, jsou ale lak stlačeny a mezi sebou srostlé, že krk 

 velmi krátký a neohebný tvoří. První krční obralel, s hlavou spojený, jest největší 

 z nich. Nazývá se Alias (proto že hlavu nosí, jako obr Atlas u starých Řeků nebekonli 

 nosil) a dole dlouhým trnem (Fig. 1. g.) jest opatřen. Ostatních šest krčních obratlů 

 jest k němu pohyblivii připevněno, jsou ale mezi sebou srostlé, a že jich jest šest a ne 

 jeden, poznává se toliko z trnů hořejších, které ale na nich v porovnání s dlouhými 

 trny zadních obratlů málo jsou vyvinuly, a z postranních šesti dčr, jimiž nervy z míchy 

 do těla vycházejí. 



Za krkem se začínají prsa, totiž žebry obklíčená čásl těla. Prsní obralle (Fig. 

 1. B.J tím jsou vyznačeny, že na obou stranách nosí žebra (Fig. I- fj k postranním 

 výrůstkům (Fig. 1. 6.) přirostlá. Trny jejich (Fig. l.a.) jsou široké a dlouhé, a výrůst- 

 kami (Fig. 1. r.) na obou stranách vidlovité jeden do druhého sáhají. Pod těmito vý- 

 růstky vycházejí nervy do těla zvláštním otvorem. Zadních čilí prsních obratlů jest tři- 

 náct, tedy i třináct párů žeber. Přední žebra spojena jsou prsní kostí (Fig. 1. 



0, ostatních dvanáct, tak nazvaná nepravá žebra, jsou jen chruplavkou a vazy v zpodu 

 prsou spojená. 



Za prsoma tvoří šestnáct bederních obratlů (Fig. 1. C.) bedra. Tyto obratle 

 podobny jsou k prsním, jen že nenosí žebra i mnohem jsou širší. Pohyblivost jejich 

 jest mnohem větší, nežli pohyblivost krčních a prsních obratlů. 



Ještě pohyblivější jsou ocasní obratle (Fig. 1. D), jichž jest dvacet a které se 

 od ostatních liší tím, že i dolejší trny mají. Hořejší trny ku konci páteře se zmcnšají, 

 taktéž postranní výrůstky, jakož i obrallové vůbec, lak že páteř k ocasu špičatější bývá. 

 Mícha, v krku nejtlustší, do deseti posledních ocasních obratlů již nejde. 



Ploutve, prostředkem svalů k páteři připevněné, skládají se z těch samých kostí, 

 jaké tvoří člověčí ruku. Široká kost, kterou přední končetiny na páteři spočívají, jme- 

 nuje se lopatka (Fig. 1. h). Výrůstky její, podobny k trnům obratlů, slouží k při- 

 pevnění svalů. Ostatní část ploutví utvořena jest z více kostí, které ale bez svalů ne- 

 pohyblivé pouhými vazy spojeny jsou. Kosti tylo jsou: ramenní kost (Fig. 1. k.), klou- 

 bem do dutiny lopatkové zasazená, loketní (Fig. 1. nj a vřetenní kost (Fig. 1. m.), 

 potom čtyry kosti kořen ruky tvořící (Fig. 1. o.) a k nim připojené čtyry prsty (Fig. 



1. p.) , z nichž jeden z pěti, druhý z šesti, třetí ze sedmi a čtvrtý zase z pěti článků 

 se skládá. Jak vidno, množí se kosti ploutevní ku předu co do počtu, při tom ale stávaj 

 se tenšími, což jest příčinou, že ploutev jest ploská, a proto že prsty nejsou stejné 

 délky, tam kde se prst ze sedmi kostí nachází, ploutev jest špičatá. Nejtlustší jest 

 nahoře, kde krátká, tlustá ramenní kost se nachází. Pánvice , ku které u jiných ssavců 

 zadní končetiny se připevňují, u velryba schází, jako i zadní končetiny samy. Místo 

 pánvice nacházejí se u velryba dvě kůstky, k oběma stranám posledního bederního 

 obratlů ležící, které s páteří spojeny nejsou a jen v kůži spočívají v podobě malých že- 

 birek. Silnější jest jazyční kost, o které při popsání zažívacího a dýchacího stroje mlu- 

 viti budeme. 



Pohyblivost těla zakládá se na pohyblivosti kloubů, pohybování vychází z vůle 

 zvířete, tedy děje se prostředkem nervů , a přede vším mozkem a míchou, v lebce 

 a páteři položených, jest spůsobováno. Nervy samy ale , aby pohybování uskutečnily 

 potřebují svalů. Sval složen jest z dvou částí, z břicha a ze šlachy, Břicho jest tlustší 



