32 



Rakouský břeh všude jest poset čardáky (vojenskými budkami), z nichž jeden od drnhého na 

 dovolání a nejdéle na dostřelenou na pilířích neb na jehlách v bahně stojí, aby se rakouští hrani- 

 čáři, stojící proti Turkům na stráži, někam aspoň mohli utéci před blížící se povodní. Jsou to zcela 

 ze dřeva zbednéné budky, z nichž se polookrouhlými okénky na všecky strany viděti muže. Hoz- 

 vodni-ll se Dnnaj, musí být .smutno takovému strážníkovi, který se svým čardákem podobá se kachně 

 na jezeře plovající. 



Před Pančevem je leví břeh keřovatější a Dunaj mnohem mělčí, tak že celé sítě vodných 

 bylin menším lodím stávají se obtíži. Než se připluje ku vtoku Temeše do Dunaje, plove se lesem 

 vrbovým, v němž se mnoho vodního ptactva nachází. 



Pod Pančevem, kde nás provázeli pelikáni, zde onde i čápi, volavky a jeřábové, jest nej- 

 krásnější pohled na vtok řeky Moravy, která se pod liradem Smederevským ve dvou ramenech do 

 Dunaje ústí. Celá tato kotlina obklíčena jest amfiteatrálně lesnatými pahrbky , mezi nimiž se 

 Dunaj na severovýchod valí. Ješto na brebu rakouském střídají hraničáři na čardácich své vojenské 

 stráže, objevuje se nám břeh srbský pln idyllických živých výjevů. Zde táhnou voli loď na pobřeží, 

 tam hlídá pastýř své stádo, při čemž ze své furniy (píštaly) libé zvuky vyluzuje; tuto zas lezou 

 kozy po skalinách, hledajíce dobrých kořínků, a v Dunaji se napájejí tučné krávy. Srbské dívky, 

 do polovic lýtek ve vodě, proplachuji své kmentové prádlo, a turečtí i srbští laďarové (loduici) plavi 

 své lodě dolů a nahoru proti vodě. Dunaj počíná nyni býti prondivější a tvoři šest hodin dlouhý 

 ostrov (otok), na němž se jedenáct rakouských čardáků nalézá, jichžto obyvatelé se honbou a ry- 

 bářstvím živi. 



Mimo mnohé úžiny Dunajského údolí v Horních Rakousícb není na celé plavbě po řece této 

 nic důležitějšího, nežli ta místa, k nimž právě nyni se plavíme. PočinajíC zde pahrbky pohoří sedmi- 

 hradsko-valašského , sáhajíce svými výběžky z Karpatského horstva až k řečišti dunajskému, jenž 

 činí meze Karpat a Balkánu. Pravý břeh vystupnje od ústi Moravy pod Smederevem výše a výše; 

 levý, utvořiv některé ostrovy a ramena, zvyšuje se z bariu u UJ-Palanky (Nové tvrze) a vtéká do 

 úzkých průsmyků a soutěsků. Uj-Palauka leží částečně na okrouhlém, homolovitém mysu, majíc 

 naproti zbořeninu turecko-srbské tvrze B á m a na příkré skále. Tyto dva hrady tvoří bránu dd 

 pověstné dunajské úžlabiny na západě. Jenž může se považovat za předehru k zajímavému, výjevu 

 plnému dramatu. Odtud kráčí Dunaj 18 mil dále v neustálém boji až k valašskému městu Cernci, 

 kde druhdy býval znamenitý most Trajánský (pons Trajaui), majíc za naproti na příkrém úskalí 

 ležící tureckou tvrz Ske I a-KI a d ov u. Jest tu jako poslední brána, uzavírajíce prahy dnnajské 

 na východě. 



Hořejší část od llj-Palanky aneb od .Moldavy až do Svinice, obsahující nebezpečný Izlaz, 

 slově Srbům GorniJ Djerdap (horní vodopády), Turkům Kirdap; dolejší však Srbům Dolní 

 D j e r d a p, Turkům Demir kapu čili železná brána, nám pak obojí horní a dolní du- 

 najské prakí) podobné donským porogům na Ukrajině. — 



(Pokračováni.) 



Obsah. 



Čloték, přírody Kladce a fán. Sepsal Dr. Jan Pnrkyně. — Jeiovec. Dle Tschudiho. — Stitloftt. 

 Od J. Baldy. — Velryb. Od Emanuela Purkyně. — lírobuosll: Platba na Duttaji s Béít- 

 hradu srbikéko do Čertice. Od Jana Vaclíka. — K tomu Tab. 1. 



Tiskem Bedřicha Rohlíčka v Praze 1854. 



