35 



prádlo, zarážený kůl, socha jej polekají. Pozorně se dívá na kamenitou cestu, obe- 

 zřetně stupuje do potoka a reky, a spadne-Ii do slrouliy, Iřese se a řičí strachem. 

 Jdoucí na horách po úzké stezce trnou koně na celém těle , cítí že jsou sama noha 

 a že se niíím zadržeti nemohou. Pi^i bouři polí se na celém těle, a nejlépe jest je za- 

 drželi, nebot strachem se zplaši a vrhnou se slepě do neštěstí. 



Kterak jinak ale chovají se na rovné, jisté půdě I Chlapec uhání šesti koni střcl- 

 hbitě po dobré silnici, muž, žena, děvče může je říditi. 



Kůň jest skoro jen noha a hruď, dech a běh ; jediné pravé potěšení jeho jest 

 veselý cval. Pouze ze svévolné radosti probiiiaji se zdivočilí koně na stepech uher- 

 ských , donských a paraguayských , vyhazují zpředu a ze zadu, běhají spolu o závod, 

 kousají se, provázejí cestovatele na mnoho mil a vyvádějí množství kousků. Zastaví-li 

 je v běhu plot nebo zábradlí, nepokoušejí se o to, jako vůl nebo kráva, aby je do 

 výšky vyzdvihli nebo odstranili, nýbrž prohánějíce se podél něho, hledají kde jest nej- 

 nižší, a pak svižným skokem přemrští se přes překážku. Hříbata i o lidi žertovně se 

 pokoušejí. V úzkém údolí běhalo hříbě neustále za houfem cestujících , přiblížilo se 

 oválem k nim, pak najednou se zastavilo a zase náhle odběhlo ; to opakovalo několik- 

 kráte, až plot, pres nějž cestovatelé přelezli, další hru mu zastavil. 



Mnohonásobné jsou vášně koně, a to již ukazuje na vysoký stupeři jeho, nebot 

 zvíře bez vášní přibližuje se k dřímajícím rostlinám. Kůii jest ctižádostivý a marný, 

 miluje a nenávidí, jest závistivý a zlostný, má své rozmary ald. V běhu o závod na- 

 sazuje i poslední své síly pouze ze ctižádosti. Hrdě vykračuje si ozdobený kůň gene- 

 rála nebo zapražený před královským vozem. 



Ovšem jeví se dle přirozeného stavu koně tyto vášně rozUčně. Nejbujněji jeví se 

 u hřebce, kobyla jest již mírnější, povolnější, též valach, zbaven mužské síly, jest 

 mdlejší, nikoliv ale jako vůl, v němž by nikdo bujarého býka nepoznal. 



Všechny vášně rozumu jeví kůň pohybováním uši, a již tím se vyznamenává před 

 mnohými jinak výtečnými zvířaty , neboť v uších spočívá již část duše. Lev, kočka 

 a pes prozrazují své myšlénky ocasem, slon chobotem, kůň ale jemným uchem. 



Podivné věci vypravují se o rozumu a vnitřní hluboké mysli koně. V stepech 

 ruských sešikuje se stádo koňů válečně proti vlkům: silní hřebci, obrácení zadními no- 

 hami proti nepříteli, tvoří neproniknutelný kruh, u prostřed uěhož slabší kobyly a hří- 

 [ bata stojí. Kdož by nepoznal něco vyššího v koni, který v bitvě u svého padlého pána 

 ' státi zůstává a od něho se nehne, zachovávaje věrnost i po smrti. Jiní koně kousají 

 ^ v tísni kruté seče koně i vojáky nepřátelské, jakoby též oni boj vésti chtěli. Zvláště 

 i tam, kde jej člověk jako svého přítele považuje, v Arábii a severní Africe, vyvinuje so 

 duševní přednost koně v nejkrásnějším květu, tam kůň i nejkrásnější podobu má, jakoby 

 se i lim sada potvrditi měla, že v krásném těle krásná duše bydlí. Jako kůň důstojně 

 I žije, tak i důstojně umírá. Smrtelných ran v boji se neleká, jako rek umírá tiše a po- 

 kojně, ač cítí blížící se smrt. I starý kůň, jejž nevděčný člověk usmrcuje, poněvadž 

 mu více sloužiti nemůže, slušně snáší smrt. Neleká se, netrhá sebou, nýbrž stoicky 

 ] přijímá smrtící nůž, padne a zvolna dýchá, až s odtékající krví život uplyne. 



Jak zvláštní, tragický jest osud koně! Blaze koni, který se v Arábii zrodí. U nás 

 ale jest osud jeho k politování. Od nejvyšší cli sestupuje kůň obyčejně dolů až k nej- 

 hlubší potupě, a život jeho prochází všechny stupně od nádherného blahobytu až k nej- 

 trpčímu hladu, od mladistvé síly a krásy až k bidné slabolě a opuštěnému stáři. Krásné 



o ' 



