38 



Mnolio-li pravého ve všech těchto hypolhesícli leží, nelze určili ; neb posaváde 

 ještě ani nevíme, nepilsobí-li při výjevech fotografických snad také nějaká sila , které 

 posud neznáme. 



SvCtlo neviditelné a světlo utajené. 



Podivuhodné výjevy světlopisné pi-iměly mnohého skoumatele k rozmanitým 

 zkouškám optickým, které nemálo přispěly k lepšímu poznání tajemné bytnosti světla. 

 Ve Francouzích, v Angličanech, v Americe, obzvláště ale v Německu bylo více skou- 

 matelů, kteří, nejsouce spokojeni s obyčejným výkladem světlopisných výjevů, neustále 

 pátrali po pevném zákonu, který by jedním rázem vše vysvětlil, co posaváde tajné bylo. 

 Professor Moser v Královci pokusy těmito nejvíce se zabýval. Nezdálo se mu 

 přede vším, že by ta znamenitá proměna, kterou světlo na látce desky fotografické 

 spůsobiije, byla pouze lučební; on byl toho mínění, že světlo na všecky látky jedno- 

 stejně působili musí, a sice na všecky právě tak, jako na sítnici zvířecího oka. 

 Proměna tato se dle něho na rozličných látkách ovšem v rozličné míře jeví, ale dle 

 jakosti jest u všech látek stejná, a vždy lze ji tím dokázati, že se na všech látkách 

 světlem takto proměněných výpar rtufní neb i vodní v kapky sráží. 



Domněnka tato zdá se ovšem býti podivnou a k pravdě téměř nepodobnou. Ale 

 Moser drže se této své zásady vyskoumal, že se dá na mnohých látkách znamenitá 

 tato proměna — totiž aby se na nich výpar rtufní v kapky srážel — i jinak 

 spiisobili, ano i takovými prostředky, že při tom o nějaké lučební proměně ani řeči 

 býti nemůže ; a proto zavrhl také Moser celou theorii o tak nazvaných paprskách lu- 

 čebních, a určil nové zákony, kterými pak hleděl veškeré výjevy nadřečené dokonale 

 vysvětliti. 



Nežli se obrátíme k jednotlivým zkouškám Mosrovým, promluvíme dříve o podob- 

 nosti proměny, kterou spůsobuje světlo na sítnici oka zvířecího a na látkách jiných. 

 Oko zvířecí musí na každý předmět nějaký čas hleděli, nežli jej spatří; proto nelze 

 k. p. kulku z ručnice vystřelenou spatřili, poněvadž při rychlém pohybu svém jen velmi 

 krátký čas na oko působí. A právě tak jest při působení světla na jiné látky, pročež 

 nelze předměty rychle se pohybující pro krátkost působení na deskách fotografických 

 vyobrazili. Sítnice oka našeho a lálky na deskách světlopisných mají snad pro světlo 

 stejnou citlivost, to jest na obou se může lato proměna v stejném čase státi. Co se 

 však zmizení spůsobené proměny této dolýče, to se v oku našem stává rychleji, 

 nežli na deskách světlem proměněných ; neb obyčejně zmizí obraz předmětu ze sít- 

 nice, jak mile oko od předmětu odvrátíme aneb zavřeme ; jen když velmi dlouho 

 a pevně na něco hledíme, zůstane obraz několik okamžení ještě na sítnici, když jsme 

 již oko odvrátili. U desk fotografických trvá však tato proměna obyčejně déle, ale ni- 

 koliv na čas příliš dlouhý; neb Draper v Americe pozoroval, že desky jodované, 

 které se již v temnici světlem byly proměíiily, po několika dnech ve výparu rtuťovém 

 již žádný obraz neposkytly, ač po ten celý čas na místě ouplně tmavém ležely. 

 A z toho vysvitá, že jest proměna, kterou světlo na sífuici oka a na deskách fotogra- 

 fických spůsobuje, dle jakosti stejná, ne ale stejného důrazu; při deskách musí totiž 

 býti důraznější, poněvadž jest trvanlivější. 



