42 



a svitlo lolo ve výparu takřka skryté nazývá latcntním. Když se výpar v kapky 

 sráží, tu se stane teplo a světlo v něm obsažené opět volným — a světlo toto spůsobí 

 proměnu těles právě tak, jako světlo obyčejné. 



Vůbec se za to mělo, že jest jen teplo příčinou rozličného skupenství těles — 

 dle Mosra však i světlo při tom znamenitě působí. 



Podivná tato theorie Mosrova nalezla ale mnoho odpůrců, kteří jinými příčinami 

 vykládali veškeré výjevy nadřečené. Nelze ovšem říci, v čem vlastně pravda leží, ale 

 z celé této theorie Mosrové lze viděti, jak málo známa jest nám ještě říše světla 

 a jaký ohromný pokrok lepší poznání jeho někdy spůsobili může. — 



M e ch y. 



0(1 Julia S a v a- 



Ve třech předešlých pojednáních pokusil jsem se o to, abych původ a spůsob živo- 

 bytí nejnižších rostlin všeobecnými rysy nakreslil, a to dle nynějšího stanoviště vědy. Houby, 

 řasy a lišejníci objevily se nám jakožto tři veliké, dobře obmczené skupeniny rostlin, 

 klcréž se od sebe liší ne tak tvarem, jako více svým složivem. U všech hub nalezli jsme 

 jiikožto základní složivo plísenní vlákno, kdežto řasy z rozmanitých buněk se skládají, 

 kicré již tím od plíscnních vláken se rozeznávají, že mají uvnitř primordiální vak, který 

 někdy škrob obsahuje. Mezi houby a řasy staví se takřka u prostřed lišejníci, v je- 

 jichžto ústrojí objevuje se jak složivo hub lak i složivo ras, nebof zpočátku, při prvním 

 vyvinuli, upomínaji na jisté druhy řas , později ale vyvinou se v nich plísnitá vlákna. 

 Tímto spojením obojího složiva představuji se lišejníci nejenom jakožto zprostředkující 

 člen mezi houbami a řasami, nýbrž staví se tím také o stupeii výše, ješto zajisté spo- 

 jením dvou složiv základ k vyššímu vyvinutí se klade. Ačkoliv se ale lišejníci k vyšším 

 rostlinám nejvíce přibližují , jsou předce i s předešlými řády, totiž houbami a řasami, 

 lak rozdílný ode všech vyšších tvorů, že neznalci někdy i nesnadno přichází, za rostliny 

 je uznati. Kolem jednoduchého měchýřku vyvinují se zde prvopočátky rostlinné a vytvo- 

 řují bud zdánlivě nepravidelné shluky, bud přísně pravidelné tvary, z nichžlo prvnější 

 právě zajímavým předmětem jsou badatelům, ačkoliv neznalec si jich nevšímá. 



Docela jinak jest u útlých a půvabných rostlinek, které v nesčíslném množství 

 lesní půdu měkkým polšlářem pokrývají a i v zimě, kdežto jich rádi k vykládání oken 

 užíváme, svou jarou zeleností tak půvabně od skvělého sněhu se liší. Mnohý z našich 

 čtenářů má snad dosaváde za oknem mechový polštář, i prosím jej, aby si z husté 

 spleteného mechu několik rostlinek vytáhl, ve vodě trochu občerstvil a blíže si jich po- 

 všimnul, načež brzo shledá, že útlé rostlinky tylo v plné míře zasluhují naši pozornost. 

 Tak půvabných tvarů poskytuje rostlinstvo sotva v kterémkoliv jiném řádu; na útlých, 

 tenkých lodyhách rozkládají se rozmanité větvičky, z většího dílu pokryté krásně vy- 

 krojovaným listím a ozdobené nejčistější zelenou barvou, která již zdaleka oko mile 

 vábí. Kdežto u hub a lišejníků někdy nevíme, co z nich udělati, zdají se nám mechy 

 již při prvním pohledu známé, a nikdo nepochybuje o tom, že má před sebou rostliny; 

 sloupky, větvičky a listy jejich zdají se býti dle tak jednoduchých zásad stvořeny, že 

 myslíme, jakobychom význam jejich samy sebou pochopiti musili, dříve nežli ještě do 

 ústrojí jejich vnikneme. A v skutku poskytují mechy tiché, badavé mysli tolik pů- 



