46 



čím dokonalejší rostlina jesl, tiin víco obmezuje se určitý zábyv na jistý ústroj, čím 

 méně dokonalá, tím více zábyvů jest jediné části uloženo. Může-Ii pak kterákoliv část 

 rostliny docela samostatnou se státi, jest souvislost dílů jejích zajisté neveliká. To se 

 ukazuje u j\Iarchantie ještě z jiného stanoviště, anat u ní zadní čásf bez ujmy přední 

 části neustále odumírá, tak že tedy celá rostlina úzce souvislý celek ještě netvoří. 



Velmi zajímavý jest pochod, jakým se buiiky Marchantie v samostatné jednotníky 

 uvolňují. Na dně talirkovitých vyvýšenin tvoří se buňky neustále, byt i na jiných mí- 

 stech tvoření jejich zastaveno bylo ; vyzdvihují se tam totiž jako malé bradavky, a oddělí 

 se příčnými stěnami ve vyvýšené buíiky, které v rozličném směru se rozmnoživše ko- 

 nečné jenom malé kotoučky, na krátkém pni iedící, představují. Naposled se i tato sou- 

 vislost s matečním tělem přeruší a rozplozovaci pupen jest hotov. (Tab. 2. Fig. 5., pril- 

 řez tatířku s pupeny.) Deštěm a větrem dostanou se pak tylo pupeny na zem a proměňují 

 se zponenáhlým zrůstem opět v dokonalou Marchantii. Francouzský botanik Mirbel, který 

 tuto rostlinu nejdřív(! a výtečně popsal, přesvědčil se zkouškami, že obě strany kotoučku 

 stejný zábyv vykonávati mohou, nebof vždy vyháněla ta strana, která na zemi ležela, ko- 

 řínky ; měla-li alo již kořínky, tedy se obě strany více vyměnili nedaly. Mirbel položil 

 takový kotouček se svýaii kořínky vzhůru, a hle , kořínky ohnuly se přes kraj k zemi, 

 a uchopivše se ji obrátily celý kotouček, až byl ve své předešlé poloze s kořínky dolů. 



Jakkoliv rozmnožování těmito pupeny jednoduché jest, za to zase vyvinutí muž- 

 ských a ženských plodidel jest velmi složité. Vůbec sestředuje příroda při vyvinutí 

 semen takřka všechnu svou sílu a vytvořuje nejkrásnější výjevy. Již u hub jsme vi- 

 děli povstání krásných klobouků, na nichž semena jsou umístěna, a z jara a v letě 

 vidíme tisícero květin oděných v svatební roucho. Taktéž zdobí se mechy za času 

 vyvinování semen zvláštními okrasami. Když vějíř Marchantie po několik měsíců v ne- 

 patrné podobě byl rostl, vyzdvihne se zpočátku jcsenu z jednoho výkrojku útlý slou- 

 pek, nahoře ukončený hvězdnatým kloboukem. Klobouk tento není ale sám plod, nýbrž 

 jako klobouk u hub jenom nosič jeho. Hvězdnalá část tohoto plodonošce objeví se 

 vždy nejdříve jako kulatá hlavička na předním laloku vějíře ; po nějakém čase obdrží 

 též sloupek , na němž se zponenáhla vyzdvihne. Ale již zpočátku pozoruje se na 

 rozličných kloboucích zvláštní rozdíl. Nebof na jedněch Marchantiích vyvine se z něho 

 hvězdnatá hlavička se 6 — 8 paprsky na sloupku asi jeden palec dlouhém , to jest 

 ústroj samicí; na druhých vyvine se laločnatá deska na kratším sloupku, a to jesl 

 ústroj samčí č. mužský (Tab. 3. Fig. 2.). Z počátku jsou obě hlavičky ovšem skoro 

 stejné a vypadají jako malinké kuličky. Samici a samčí klobouky tyto jsou pouze 

 prodlouženiny středního výběžku mezi oběma listovými křídly, a ve svém anatomi- 

 ckém ústrojí souhlasí docela s vějířem. Jako tento má také sloupek na jedné straně 

 dýchací ústroje a na dfuhé straně kořenní vlákna , a též klobouky mají na hořejší 

 Straně dýchadla, na dolejší straně vlákna kořenní a lupénky. 



Průřez skrze samčí klobouk (Tab. 2. Fig-. 3.) ukáže nám hned účel tohoto 

 ústroje. Pod pokožkou pozorují se totiž mezi dutinami dýchacími malé k lahvicím 

 podobné vaky (Fig. 3. a}, které se svým širším koncem v dutině sedí , na hořejším 

 konci se ale seslabují. U prostřed klobouku nacházejí se nejstarší, ku kraji nejmladší 

 vaky. V nich nacházejí se na malých stopkách jiné vaky (Tab. 2. Fig. 4.), které se 

 s prášníky vyšších rostlin porovnávati dají a při svém uzrání červenou nebo fialovou 

 barvu obdrží. 



