48 



rody jeho podobají se dle své budovy ješló docela Marchantiíni , větší díl ale vyzna- 

 menává se hustě olislěným kmenem a tak dlouhými větvemi , že se příbuznost jejich 

 s Marchanliemi sotva pozná. Následkem zvláštní zákonitosti vysílá tato rostlinka své 

 větve vždy pod určitými úhly a lne pevně k své podloze , lak že kostrbaté kory 

 slromii z části kryje, a vedle šedých lišejníkíi, na ní též obývajících, větší ozdobou 

 vyniká. Mnohé rostou též na zemi a tvoří husté polštáře, tak že se teprva jednotlivá 

 rostlina z nich vybrali musí, aby se včtevná soustava její poznala. 



Ačkoliv se Jungermanie krásným vyvinutím lodyhy a listů vyznamenávají, při 

 čemž nevyčerpatelnou rozmanitost tvarů ukazují a tím dokonalejším rostlinám po boku 

 se staví, zdá se předce, jakoby dokonalost jednoho ústroje na útraty druhého se vy- 

 vinouti měla. Tak ústroj dýchací chybí Jungermaniím docela, což se ostatně snadno 

 pochopí, nebof listy jejich skládají se z jediné buněčné vrstvy, .k níž tedy vzduch se 

 všech stran přístupu má. Též lodyha nemá zvláštních dýchadel, bezpochyby z té samé 

 příčiny, nebof jest velmi tenká. Nicméně mají ale Jungermanie již dokonalejší ústroje 

 plodní a následkem toho i plod sám. U Marchantií jsou ústroje samčí uzavřeny ve 

 zvláštních dutinách klobouku, u Jungermanií ale vystupují volně z koutů listových. 

 Samicí ústroje odívají se též jako u Marchantií obalem a zúrodňují se látkou samčí. 

 Plody podobají se z počátku plodům Marchantie, později ale vystoupí semenní hlavička 

 daleko ven z obalů a listů, anaf se stopka její značně prodlouží, při čemž se obal roz- 

 trhne a co pochva u dolejšího konce slepky seděti zůstane. Obal tento čili tobolka 

 rozpukne se obyčejně ve čtyry chlopně (Tah. 2. Fig. 6. b.), na jejichžto špičkách závitkové 

 zpruhy vězeli zůstanou, když se semeno rozslříkne. Klíčeni jest z počátku skoro jako 

 u Marchantie. Scmcnní buíika pukne a z ni vyleze pak bud jednoduchý vak, buď hned 

 nmohobuněčný zárodek, z něhož se později lodyha a na té polom listí vyvine. Listy 

 povstanou vždy na špičce lodyhy, která so tam prodlužuje rozmnožováním poslední 

 buňky (obraz 5. b) *), anaf jedna z nejmladších buněk v ma- 

 lou bradavku vyroste, příční stěnou od lodyhy se oddělí (Obraz 5.) 

 a pravidelným dělením v malý lupínek se promění, který te- 

 prva pozdějším rozmnoženítn buněk slálou podobu obdrží. 

 Lodyha roste při lom dále, a brzo zůstane list daleko pod 

 koncem jejím, u něhož ale nové listy povstávají. Dá se ledy 

 vždy ustanovili, v jakém pořádku lisly povstaly, nebof čím blíže u konce lodyhy, tím 

 jsou mladší. Tento zákon platí u všech rostlin a jest spolu jedním z hlavních znaků, 

 jimiž se rostliny od zvířat rozeznávají. Zároveň jest tento zákon základem pamětihodné 

 proměny listů, již Gi)lhc ponejprve určitými slovy naznačil, která ale posud dostatečně 

 vysvětlena nebyla, an si nikdo této lak blízce ležící příčiny nevšimnul. 



Nemůžeme se od léto zajímavé čeledi rostlin odloučiti, abychom nepoukázali na 

 stopy zvláštní vnitřní ús troj nos li , které se zde ponejprve ukazují, lotiž na tvoření 

 svazku cévního v lodyze **) , což u vyšších rostlin znamenitého vyvinutí dosahuje 

 a k rozdělení celého rostlinstva se použilo. 



Zevnitřní buňky lodyhy slanou se brzo pevnější a větší , vnitřní ale zůstanou 



•1 6) Předui kouec mladé Jungermanie s jeduobuiiěčiiými poiálky lislfi. 

 «") Viz dřevotisk předešlý: n) průřez lodyhy Jungermanie. 



