(Obr. 6.) 



50 



obrátí. Ústroje tyto jsou skoro lyléž jalfo u jalcrnatých mechů. SamCí ústroje (Tab. 2. 9.) 

 jsou bmiččné vaky sedící na slopkácli, a vytvořují v sobě semenní vlákna; saniiči ústroje 

 jsou i zde tobolky k lahvicím podobné, s dlouhým krčkem trubicí provrta- 

 ným, a chovají uvnitř na dně malou buíiku. Jak mile se samicí ústroje 

 otevrou, puknou samčí vaky na špičce, a z přemnohých semenních 

 vláken přijde jedno nebo druhé do samičího ústroje a vnikne až k plodní 

 buňce, kterouž zúrodní. Tato buňka začne se nyní děhti a promění se 

 v zárodek plodu. Zárodek roste rychleji nežli zevnitří obal, obdrží po- 

 dlouhlý vřetenitý tvar a roztrhne konečně obal, který na konci plodu v po- 

 době čepičky ležeti zůstane (obraz 6.) *). 



Kdo by mechy v lese nějakém skoumati chtěl, najde brzy tyto 

 ozdobné čepičky na plodech ne docela zralých. 



Hořejší konec vřelenovitého plodu nabubří a tvoří podlouhlou hla- 

 vičku , která nahoře obyčejně v dlouhou špičku protažena jest. Z vrstvy 

 buněk uvnitř hlavičky vyvinou se semenní buňky, vždy čtyry v jedné ma- 

 teční buňce, a zároveň počíná nejhořejší díl hlavičky v přiklopek se pre- 

 tvořovati , který se při uzrání odloupne , aby semenní buňky vypa- 

 dnouti mohly. Mezi tím vyvine se dolejší díl plodního ústroje v dlou- 

 hou hnědou stopku , na jejímžto hořejším konci právě podotknula hlavička sedí. 

 Tato hlavička má u rozličných mechů všelijakou podobu, ale vždy se skládá z těch sa- 

 mých dílů. Na dně jejím vyzdvihuje se malý sloupek až k hořejšímu kraji, a mezi ním 

 a stěnami pohárku leží semenní buňky. Ústí pohárku jest, jak již podotknuto bylu, 

 příklopem pokryto. Pozorujeme-li toto ústí po odpadnutí příklopu, nalezneme tam na kraji 

 malé zoubky a brvy (obr. 9 b), které při vlhkém povětří do 

 ústí se sklánějí a je zavírají , při suchém povětří ale 

 nazpět zahnuty jsou a ústí otvírají. Tento kraj ústí se 

 svými brvami objevuje tolik roznianilosli, že se podle 

 něho rozličné druhy mechu ustanovují. Jednou má po- 

 dobu jednoduchého kruhu zubů na kraji, jindy má 

 jeden věnec brvu uvnitř, někdy jest opatřen okrouhle vy- 

 krojenou blánkou, na kraji roztřepenou; zuby a brvy samy 

 jsou pak u každého druhu jiné, nejvíce proměňuje se ale 

 jejich počet. Nejmenší počet jest čtyry, je-li jich více, tedy obnáší počet součin ze 

 čtyř, totiž 8, 16, 32, 64, někdy i přes sto, ale pak bývá pravidelnost počtu zrušena. 

 U některých druhů jsou zuby velmi krátké, a pak jsou špičky jejich okrouliluu blánkou 

 spojeny, jížto se ústí plodního pohárku zavírá. 



Tímto ústrojím plodu vyzdvihují se tedy pravé mechy značně nad jaternalé, 

 jimžto nejenom přiklopek u pohárku, nýbr2 (vyjmouc jeden rod) také sloupek v něm 

 chybí. Pravé mechy nemají ale zase zpruh, které se u jaternatých nalézají. Však i při 

 této rozdílnosti dají se pohárky pravých mechů s plodem jaternatých dobře poro- 

 vnati, a v přírodě nalézáme skutečně přechody ve dvou rodech : Phascum a Sphagnum 

 (Tab. 2. 10. H.). Rod Phascum má sice již vlastnosti pravého mechu, ale plod jeho 



*) Podúlni průřez skrze plod z rodu Phascum ; a) čepička, i) sténá, c) semeno, d) stopka. 



