nemá príklopii, nýbrž jest jako u jaternalých kolem uzavřen; proto nemá laké brv 

 a zoubků, z mládí však jest též opatřen čepiíkou (obr. 6.)*)- 



U rodu Sphagnum ale jest to právč naopak; chybit mu jenom střední sloupek, 

 ale pohárek jest uzavřen příklopcm ; při tom nemá žádné čepičky jako jaterní mechy, 

 a plod se otvírá však nahoře (obr. 7.) *'',)■ Painětihodno jest, že se přechod od _ 



jalerných mechů k pravým dvojími cestami proslřcdkiijc a že oba přechodní 

 tvary tak značně od sebe se rozdělují, což i v jiných oborech přírody svou 

 platnost má. Poznenáhlý postup k dokonalejšímu ústrojí pozorujeme ostatně 

 nejenom v plodu těchto mechů, nýbrž i také v ccvníin svazku lodyhy, jehožto 

 stopy jsme již u Jungermanií spalřili. 



U rodu Sphagnum objevuje se svazek tento již mnohem patrněji a korá 

 odděluje se od něho určitě, ba již se spatřují i tečkované cévy v ose svazku, 

 tak že zde lodyha již takové ústrojí má, jaké u několikaletých dřevnatých rostlin 

 pozorujeme. Kůra tvoří totiž válec, v němž jest zajmut válec druhý z mla- 

 distvých buněk složený ; středem lodyhy táhne se svazek cev. Tento druhý 

 válec, který leží mezi korou a středním svazkem, jest prvopočáteční stopou 

 sesilujícího se válce u stromů a keřů čili běli (Cambium), z níž právě dříví 

 povstává. U jiných mechů není sice tato část tak dokonalá, ale u všech na- 

 lézají se aspoň její stopy. Taktéž se zdokonalují u pravých mechů listy ; ; 

 nebof u jaterných mechů nemají ještě středního žebra, u pravých mechů chybí ale že bro 

 málokdy, ba někdy objevují se na listu i dvě žebra. U jaternatých mechů obkládají 

 se listy vždy jenom z jediné vrstvy buněk, u pravých mechů ale stává se vrstva buněk 

 zpozncnáhla tlustší, aspoií u středního žebra, a u rodu Polytrichum, kterýž největší 

 druhy až na 1 stř. vysoké obsahuje (Tab. 2. 12.), nalézá se v středním žebru již i ně- 

 kolik svazků buněk bělních (Cambiumzellen), úkaz to, kterýž teprva u vyšších rostlin 

 všeobecným se stává. Bylo již dhve podotknuto, že jaterní mechy po zemi se plazí ; 

 podle toho vyvinují se na nich dvoje Hsty: jedny menší s několika špičkami na dolejší 

 straně, z jejichž koutu kořenní vlásky povstávají , a jedny větší, obyčejně okrouhlé, 

 na hořejší straně, z jejichž koutů větve vystupují. Nalézá se sice také mnoho mechů 

 S plazivou lodyhou, ale nejmladší výběžky stoji vždy vzhůru a jenom pro nevelikou tu- 

 host kladou se později na zem; pročež zmizí zde také rozdíl mezi zpodními a svrch- 

 ními listy, nýbrž tyto vystupují v jedné nebo několika spirálech po lodyze do výšky 

 a tvar jejich nezávisí více od strany, na které jsou upevněny. 



U pravých mechů nalézáme také první stopy proměny listů, kteráž u vyšších 

 rostlin k nejzajímavějším úkazům náleží, a jak již podotknuto bylo, nejdříve od Goethe 

 pozorována byla. Díváme-li se na lodyhu dokonalého mechu, spatříme, jak se listy od 

 dola nahoru zvětšují a 'pak zase umenšují; ukončuje-Ii se lodyha plodem, sužují se 

 listy tím více, čím blíže u plodu stojí, a konečně skládají se pouze z jedné řady buněk 

 a podobají se k tenkým článkovitým vláknům (Tab. 2. 9, b), které u velikém počtu 

 kolem plodidel stojí a jméno šfávních vláken nesou. Při celé své je.lnoducliosti mají 

 vlákna tato pfedce nejrozmanitější podobu, zvláště u rodu Funaria a Polytrichum. 



") Průřez skrze plod z rodu Phasciim ; a) čepička, h) stěna, c) semena, d) stopka. 

 "') Pliid z rodu SphasBiiin .: «) pohárek, 6) pfíklopek, c) roztržený samicí ústroj (obal), tt) zakr-* 

 nčijř samicí ústroj. 



4* 



