55 



O postavení naší sluneční soustavy v prostoru světovém. 



Od Dr. Vojtěcha Kuneše. 

 1. 



Známost přirozené jakosti cizích tůles nebeskýcii, jmenovitě toho, co na jejich 

 p ovrchu se duje,, byla již od nejstarších dob předmětem všeobecné zvědavosti. 



Kdežto hvězdářství na čistě vědeckém stanovišti svém za hhivni oiičel sobě staví 

 vyskoumání dráli a určujících je přírodních zákonů, při čemž bližší fysickou jakost 

 jednotlivých těl nebeských z oboru svého sice nevylučuje, v celku však posud jenom 

 podřízenou pozornost věnovati jí mťiže: převládající většina obecenstva hledí na hvěz- 

 doslovi hlavně s tohoto posledního stanoviště. S chtivostí chytá se domněnek, jen když 

 liodně smělé a obraznosti hojný pokrm poskytující věci o jakosti a určení nebeských 

 tělťs, jejich obyvatelů atd. vyvádějí. 



Což pak — slyším se mnohého ptáti — nemáme a nemůžeme praničeho vě- 

 děti o cizích tělesech nebeských ? Ba ovšem — odpovídám na to — a věru nemálo. 

 Můžemef věděti, nejenom hádati a se domýšleti, jaké nebeské úkazy, i v jakém pořádku 

 a sledu se jim objevují, jaké roční a denní počasí na rozličných místech povrchu jejich 

 panuje, dále jak se na nich čas rozděluje a jakých prostředků z toho ohledu mají ke 

 skoumáním hvězdoslovním. Můžeme dle toho psáti jejich kalendář, a to ve všech pod- 

 statných částkách lak důkladně jako svůj vlastní, aspoň co se týče některých zná- 

 mějších nebeských těl. Tíži na jejich povrchu, nejdůležitější to snad živel celého fy- 

 sickéko ústrojí každého těla nebeského, jakož i všech mechanických poměrů, pohybů 

 a sil, můžeme u některých zevrub, u jiných přibližme udati. A všecko toto lze nám 

 mathematicky odůvodniti. 



K těmto na nevývratném základě spočívajícím skutečnostem přistupují ještě mnohá 

 jiná uznamenání, jejichž výklad ovšem nikdy se zcela nepodaří, při kterých tedy spoko- 

 jili se musíme s větší neb menší podobností. Sem náležejí rozličné útvary povrchů, 

 poměry klimatické a povětrné atd. A však i. zde již lecos s jistotou postihnouti se dá, 

 jako n. p. vysokost a úlvar hor na měsíci. 



Takováto uznamenání co možná rozmnožiti a na jistotu postaviti, jest účel vět- 

 ších nástrojů optických, na kteréž v novější době tolik píle a důmyslu vynaloženo. 

 Ony zajisté nás budoucně dále, ano mnohem dále povedou, než kde nyní stojíme; ano 

 jest se nadíti, že měsíc nezůstane jediným tělem nebeským , o němž nakresliti se dá 

 obraz u srovnání zevrubný a věrný. Zatím nesmi se zapomínati j-ednak na nesmírné 

 dálky, jednak na veliké praktické obtíže, z nichž některé, jmenovitě povětrné, nepře- 

 možitelné překážky činí hvězdářskému pozorování. Oučel tohoto článku jest, uvažovati 

 známé posud hvězdářsky udůvodilelné poměry jednotlivýcli těl nebeských naší slu- 

 neční soustavy, udati dle nejnovějších výskumů časy jejich otáčení a oběhu, jakož 

 i fysické jejich poměry, pokud poznány býti mohou s velikou ku pravdě podobností. 



Naše sluneční soustava obsahuje uprostřed slunce jakožto těleso střední , pak 

 vnitřní skupení čtyř planet: Merkura, Venuše, Země a Marsa, a zevnitřní skupení opět 

 čtyř planet : Jupitera, Saturna, Urana a Neptuna, mezi kterýmižto oběma skupeními na- 

 lézají se t -.k zvané asteroidy čili malé planety, ježto se v témž pase pohybují a jich? 



