64 



venkovské přátele přírody, kteříž pochvíli a dobrou vůli k lomu mají , aby podobně své okoU dle 

 možnosti skoumajlce k rozšiřováni známosti celé přírodní povahy naší vlasti přispívali. 



Okolí Pražské (jehož fysikalní tvářnosti a geoguostické povahy popis úplný se nám záhy 

 dostane , a které zde popisovati tedy opomíjím) položeno jest v podnebí mírnějším pod 50° 4' se- 

 verní šířky a pod 32° 5' východní délky. Výška jeho nad mořem velmi nizličná jest; nejnižší, při 

 řece blíže Karlova mostu, obnáší 502 Pařížské stopy , nejvyšší vystupuje u Ďáblického vrchu až 

 k 1100 Par. st. Dle Schouvova zemépisuího rozdělení pokrovu rostlinného po zeměkouli náleží naše 

 okolí k říši Liunéově čili k říši okoličnalých a řeřichovitých rostlin. Roční teplota obnáší v prů- 

 měru + 7", 9 H., letuí průměrné teplo 15" 87 H., zimní — 0°, 06. Cáru isothermlckou či rovno- 

 teplični (vedenou po zeměkouli skrze místa průměrně stejné celoroční temperatury) má dle 

 Ilumboldta naše okolí mezi 7°, 5 — 10", jsouc položeno mezi isotherickoa čili stejnoletní Unií 

 20° — 21' C, pak mezi isochimenickou čili stejnozimuí linií — 0° a — 1°. 



Zimní spánek rostlinstva trvá u nás vůbec 120 duí, začínaje průměrné 10. listopadu a trvaje 

 až k 10. březnu. Poněvadž v lednu průměrná teplota nad — 1°, 6 R. nevyniká, v únoru pak nad 

 mrazový hod jen o 4- 0°, 67 R. vystupuje, lze nám těchto obou měsíců pominouti, jediné toho sobě 

 všimněme, že dvě podalpínské rostliny, totiž čemerka černá (Helleborus niger) a talavin západní čili 

 Tuměj zimní (Kranthis hiemalis), v našich zahradách pěstované, pak něco dále od Prahy v lesích 

 lýko vlčí růzočerveuým květem na vzdor sněhu a zmrzlé půdě za slunečného počasí vykvětají, jakož 

 i častokráte starček obecný (.Senecio vulgaris) a hvězduice prostřední (Stellaria media) zimu přetr- 

 vávají. Měsíc tedy, s ktiTým svnj úkol započneme, hudiž březen. Frokof Dtorský. 



Zpráva o schůzce přťrodnického odboru Českého Musea dne 10. ledna b. r. 



Pan Itr. Staněk rozprávěl o tělískách hmatuích na koncích nervů, H. Wagnerem 

 a Meíssnerem v hmatových bradavičkách člověka nově nalezených. Jako úvod a doplněk toho před- 

 mětu sloužila obecná úvaha o nervstvu čitelném i hmatovém vůbec , které ze zadních nervů míchy 

 vycházejíc v tkanivě kožním se rozkládá. Následovalo podrobné popsání ústroje kožního, k jehož vy- 

 světleni a znázornění použito voskových zveličených preparátů, jež Dr. Ziegler z Freiburku Báden- 

 skébo pro zdejší ťysiologický ústav velmi krásně zhotovil, a které tam pro poučeni milovníků pří- 

 rodních věd vystavěny jsou. 



Pan Dr. Vilém Dušan L a m b I přednášel o výsledcích skoumáni plovacích polypů, 

 které A. Kolliker, prof. auat a fysiol ve ^Vúrzburku, v Messiuě podniknul a v díle: Die Siphono- 

 phoren von Messina (Lelpzia; 1851 Kngelmanu) vydal. Dílo loto jest skvostná monografie s 12 listy 

 výborných obrazů. Třináct druhů z obyvatelstva mořského jest zde popsáno a anatomicky do po- 

 drobná vyobrazeno. Siphonophory jsou plovoucí polypové mořští, živoucí v osadách ^koloniích) na 

 pospolitém kmenu. Jejich nejbližší příbuzní jsou s jedné strany .Medusy a .s druhé sírany Cteno- 

 phory (jako jest pás Venušiu). Všechny tři tlupy činí dohromady shluk slimejšu mořských, které 

 Cuvier nazýval Acslephac. Jediný sladkuvodní representant jest nezmar (Hydra). Kolliker počítá 

 pulypy tyto k hvězdýšům a v tento přehled je pořádá : 



A. Radiata molluscoidea (hvězdějši měkcí): 1. Hydroidea sessilia, polypové usedlí, 

 jako je Hydra, a Hydroidea uechalea, polypové plovoucí, jako jsou Siphonophory; 2. Cteuophora ; 

 3. Discophora ; 4. Anthozoa ; 5. Bryozoa. 



B. Kadlata echinodermata (hvězdějši Ivrdukožní): 1. Kchinida, ježácl ; 2. Holothnrida 

 (v Dalmácii plstcije) ; 3. Astcrida (hvězdy, po dalmatsku křižatnlce) ; i. Iriuoidea (palmy a li- 

 lie mořské). 



Ku konci četl pan Jan Krejč í, kustos musejní, psaní od pana Valáška, lékárníka v Tře- 

 bichovicich, mu zaslané, v němž se činí zpráva o ložišti jantaru, u Skutečka v uhelné vrstvě kří- 

 dového útvaru nalezeném. Nejnověji vyskytly se již kusy až na 2"^ liber těžké, z nichžto jeden p. 

 Valášek do českého Musea již zaslal. Pan kustos Krejčí připojil k tomu, že se již ve sbírkách musej- 

 ních jantar z téhož místa nalézá, od p. dvorského rady rytíře Sacher-Masocha tam darovaný, a že 

 on sám na své cestě, r. 1852 v okolí Hychenbnrském konané, ložiště hnědého uhlí v dolejším krido- 

 vém pískovci n Skutečka prohlédl a několik kusů jantarn lam si zjednal. 



Již dříve byl podobný jantar (totiž nečistý žlutohnědý) v křídovém pískovci na Moravě na- 

 lezen. V^yskytnuti se jantaru v útvaru tomto náleží k pamětihodnějším úkazům zeměznaleckým, 

 nebot dosaváde objevoval se pouze v nových třetihornich vrstvách na pobřeží Baltického moře 

 a okolo Lvova. 



* 



Obsah. 



líiiM. — Svétloyis. Od J. Baldy. Článek druhý. — Mechy. Od Julia Saxa. — O poalateni naii 

 sluneční šoustaný v prostoru stélocčm. Od Dr. Vojtěcha Kuneše. — Drobnositi : Placka 

 na Dunaji i Bělehradu srbského do Cernce. Od Jana Vaclika. Pokračováni. — Příspěvek ku 

 přirodnimu kalendáři Pražského okolí. Od Prokopa Dvorského. — Zprána o schůice přírod- 

 nického odboru Českého Musea dne 10. ledna b. r. — K tomu Tab. 2. 



Tiskem Bedřicha Rohlíčka v Praze 1854. 



