67 



íást vědy chemické, nazvanou syn thesí, každému musí bi^ti patrné. Jak daleko v tom 

 chemie pokročila, dokazují nesčíslné hmoty, jež vyvozuje chemie jak neorganická tak 

 oro-anická. Na tom však ona nepřestává, nýbrž hledí výtvory své také zužitečniti, 

 z čehož povstává nová část vědy, chemie upotřebená. Tato poslední část tak 

 užitečnou se prokazuje v praktickém životě, že jmenovitě v nejnovějším čase s velikou 

 láskou, a to vším právem, se pěstuje, neustále novými vynálezy obohacuje a téměř na 

 všecky potřeby životní se vztahuje. Všecky tyto částky chemické vědy ale tak těsně 

 spolu souvisí, že skutečně tvoří jen jedno vědění. 



Takové vědění sobě dokonale osvojili, není ale žádná lehká úloha; žádat ona 

 mnoho času, mnoho odvahy, mnoho opatrnosti a mnoho trpělivosti. Tyto vlastnosti 

 však pořídku jenom pohromadě se nalézají, a to jest příčinou, že tato sama v sobě 

 lak krásná a v účelech svých vznešená věda předce ještě nedosáhla té rozšířenosti, 

 jakou by zasluhovala, a že výjevy, jaké vyvolává, ještě tak mnohým zdají se míti do 

 sebe něco nadpřirozeného, podivného, temného, černého, což také za starodávna vědě 

 té jméno udělilo; nebof název chemie odvozuje se od kopticko-egyptského slova 

 chemeia, což znamená něco temného, černého, s čímž také porovnati sluší české slovo 

 černokněžík, přicházející tak často ve starých našich pověstech. 



2. 



Znenáhlé vyvinování se chemie odjejích počátků až na naše doby. 



Chemie jakožto věda má však též svůj dějepis. Počínat on v šeré dávnověkosti 

 u Egypfanů s prvním vniknutím do vnitřní podstaty přírody. 



Kdo tam první hlouběji nahlídl u vnitřní podstatu přírodnin, kdo nejprv s nich 

 počal odhalovati temný závoj, zdali to byl báječný Hermes Trismegitos, 1. j. třikrát nej- 

 větší Hermes, jak někteří se domnívají, o tom dějepis mlčí. Tajemná rouška zahaluje 

 nejdávnější tento věk, a vše co o něm víme jest, že Hermes skutečně zbožňován byl 

 od Egypfanů i Fénikn jakožto původce všeho vědění. Vypravujet o něm pověst, že 

 k uchránění výzpytů svých od zapomenuti vyryl je do kamenných sloupů, z čehož po- 

 vstala potom kniha lajné moudrosti o podstatě přírody, kterážto, obsahujíc první začátky 

 chemie, zůstávala Egypťanům svatým tajemstvím, v něž zasvěceni býti mohli toliko 

 jejich kněží. 



Tomu také nasvědčují nejstarší chemické spisy, které pod názvem „Ars herme- 

 lica" později škole Alexandrinské sloužily co základ jejich výtvorů. Chemie tedy 

 byla původně tajná moudrost o podstatě přírody, vzala počátek svůj 

 v Egyptě a prožila tam dětský svůj věk, milována i pěstována jsouc od kněžských 

 králů té starodávné země. O tomto krásném mladistvém věku chemie zbyly nám však 

 toliko báje, an téměř vše pochováno v rumu a popeli záhubných válek. Jen chatrné 

 pozůstatky dostaly se do Arábie, kdežto přerodivše se v zlatodějství polekaly svět pod 

 jménem a 1 ch y m i e. Jako mračna větrem hnaná vrhli se dle starých podání Arabové, 

 kmen to semitský, jmenovitě Hyksové a básnivý pastýřský národ Hedžazů , na Egypt, 

 podmanili odtud krajiny vzdělaného starého světa , a sami duševním stýkáním se vzdě- 

 lavše a obrátivše panovali od sloupů Herkulových až k Indu i zavedli obchod se všemi 

 třemi pevninami. Vždy důležitým zůstane působení Arabů na přírodní vědy vůbec, ob- 

 zvláště pak na chemii. ,0d té doby," praví HumboUU, „působí osvěta silou vlastní, vy- 

 vádějíc věci veliké beze všeho patrného poilnětu událostí vnějších." 



5* 



