77 



vaji a konečné na vzduchu i ve vodě přerychle rezovatí, totiž kovovou povahu svou 

 Iralí. Rozumí se, že tím samým odňata možnost užívati jich co kovův, aC mají nej- 

 více pěknou barvu, silný lesk, velikou tažnost a měkkost, a snadno se roztopují. Ta- 

 kové kovy skrývají se n. p. ve vápně, hlíně, magnesii, drasle, sodě atd., tak že by zdi 

 našich staveb leskem stříbrným se skvěly, kdyby najednou kovy v nich obsažené (váp- 

 ník a hliník) čisté se jevily oku. Lehkých kovů 15 počítáme, tak že druhé oddělení, 

 kovův těžkých, 35 jich čilá, z nichž opět jen asi polovice nalezla v průmyslu užívání 

 poněkud rozsáhlejšího bud pro sebe, bud v míchaninách kovních. 



Že mezi vlastnostmi kovův k užívání obecnému určených tažnost a pevnost 

 » první místo si osobují, již z toho vysvitá, ze kovy křehké, n. p. antimon, vismut, skoro 

 jen s jinými slité, málokdy čisté se potřebují. Pevnost málokdy rozeznává se dostatečně od 

 tažnosti, ačkoliv oboje tyto vlastnosti často v míře velmi nestejné u téhož kovu se nalézají. 

 Pevností rozumíme velikost C. míru síly, potřebné k tomu, by prut kovový jisté tlouštky 

 se roztrhl. Nejpevnější ze všech kovů jest železo, nebof prut, palce čtverečného v prů- 

 řezu, teprve 60,000 librami se přetrhne; jiné kovy mnohem tažnější (totiž na mnohem 

 tenší lístky a drátky roztažitelné) daleko méně unesou. Ostatně pevnost téhož sa- 

 mého kovu velmi podstatně závisí od spůsobu spořádání jeho nejmenších částeček (byf 

 čistota kovu ta samá byla) ; ví se k. př., že železo čisté jen lebdáž má uvedenou na- 

 hoře pevnost, když má složeni vláknité; železo takové ukazuje na lomu povrch 

 hákovitý, totiž samými ohnutými háčky pokrytý, které nejsou nic jiného než ohnutá 

 a pak přílišným ohýbáním přetržená vlákna, z nichž železo se skládalo. Železo zrnité 

 (které na lomu ukazuje povrch ze samých lesklých drobných zrnek složený) při rovno 

 čistotě daleko tolik neunese co vláknité, pročež ku předmětům, kde veliká pevnost se 

 požaduje, k. př. k tyčkám na visuté mosty, k osám vozů na železnicích atd., jen vlá- 

 knité železo se bére a na to ještě každý kus zvláštně se zkouši. Bohužel nalezeno 

 jest, že vláknité železo ustavičným, dlouho trvajícím drkotáním, třesením a tlučením 

 konečné přejde v zrnité, načež pak závažím, jež dříve dobře sneslo , náhle se zlomí : 

 z té příčiny na železných drahách ustavičné třeba pozornosti na zachovalý stav vozních 

 os pro zabránění velikých nehod. 



Vlastnost kovů posud málo zpytovaná a málo šetřená jest pravidelný tvar jejich 

 čili krystalisací. Příčina toho nejvíce v tom jest založena, že pravidelné tvary kovův 

 i v přírodě málokdy se dokonalé nalézají i uměle těžce se zplozují. Nicméně zpytová- 

 ním novějším přišlo se k zajímavému výsledku, že známé posud krystalové formy všech 

 kovův náležejí jen k trojí soustavě krystalové , totiž k osmistěnné, klencové čili šeste- 

 rečné, a pyramidální čili čtverečné. Osmistěnné kovy jsou : Zlato, Stříbro, Rtuf (zmrzlá). 

 Olovo, UfěJ, Železo — šesterečné: Arsen, Antimon, Vismut, Tellur, Iridium, Osmium, 

 Zinek, čtverečné : Cín a Palladium. 



Kdo, znaje povahu chemickou a fysickou jmenovaných kovův, všimne sobě uve- 

 deného rozděleni po tvaru, spatří jmenovitě u šesterečných kovův zajímavou souvislost 

 tvaru krystalového s fysickými a chemickými vlastnostmi : jsouf to vesměs kovy křehké, 

 kovy, jejichžto sloučeniny s kyslíkem mají na sobě ráz kyselin. Jediný zinek činí vý- 

 minku posud nevysvětlenou. Kovy osmistěnné jsou tažné a měkké; počet kovův čtve- 

 rečných příliš jest malý, aby se všeobecný ráz jejich blíže udati mohl. Ještě zname- 

 nitější jest okolnost ta, že u všech kovův rhombocdrických základní tvar jest rhom- 



