82 



samorodné palladium v mikroskopických kryslalecii vrostlé ve zlatě. Na ostrově Bonieu 

 znají obyvatelé již pradávno platinu, kterou při ryžování zlata spolu s tiiiilo nalézají, 

 ale posud zahazovali, poněvadž užitek a cena kovu tvrdého co železo a naprosto ne- 

 roztopitelného posud jim nepovědomy byly. Původní ložiště platiny, nalezené te- 

 prve Engelhardtem a Boussing-aulteni, jest týž útvar , který i zlato 

 ■ uralské a kolumbické v sobě chová: porfyr dioritový. Rozvažujícím na mysli takovéto 

 sousedování a stálé spolubydlení zlata s platinou a jejími příbuzenci (palladiem, rho- 

 diem, iridiem, osmiem) mimovolně naskytuje se otázka: Proč by se nemohlo konečně 

 potvrditi ono B a 1 b í n o v o zlato bílé, ohněm neroztopné, v Jílovských prý dolech na- 

 lezené? arci že popsání nuzné nepostačuje k rozhodnutí otázky, nebof originály onoho 

 „aurum album" dávno jsou ztraceny, ale uvedená podobnost v geognoslických a geolo- 

 gických poměrech obou drahokovů činí vždy ještě onu zprávu pozoru hodnou. Zbývá 

 nám jen ještě promluviti krátce o poměru, ve kterém stojí produkcí zlata k peněžnýni 

 poměrům lidské společnosti, jmenovitě v Evropě. Cena zlata byla odjakživa velmi vy- 

 soká, zvláště za starších dob, tak že nejmenší množství zlata sebe pracnějším vydobý- 

 váním se vyplatilo; za našich časů poměry tak dalece se změnily, že pod jistou míru 

 hledání zlata (jak nahoře řečeno) více se nevyplácí. První velikou proměnu v té věci 

 spůsobilo odkrytí neslýchaných po tu dobu pokladů amerických. V 16. věku, kde prouil 

 zlata a stříbra nevídané posud síly z Mexika, Kolumbie a Peru se do Evropy valiti po- 

 čal, klesly drahé ty kovy na '/, své předešlé ceny; neb jak Alex and e r z Hum- 

 boldtu vypočítal, vyšlo ze zlatých dolův španělské Ameriky od objevu Nového světa až 

 do r. 1803 vcelku 3,625.000 hřiven zlata (v ceně asi 1196 mil. zlatých), z dolů a řek 

 brasilských v téniže čase 6,300.000 hřiven (asi 2079 mil. zlatých). Při odchodu A. z Hum- 

 boldtu z Ameriky (1803) obnášel roční výnos zlata ve španělských provinciích Ame- 

 riky asi 45000 hřiven (z nichž na provincii Nueva Granada "/la; "^ Peru '/,3, na Mexiko 

 Y,3 připadaly. A však jak brzy byla v pi-ísloví vešlá bohatost dolů peruánských zahan- 

 bena Uralem! Roku 1814 ukázaly se první skvělé výsledky na Uralu, a již r. 1828 byl 

 výnos Uralu 291 pudův (20351 hřiven), tedy šestkráte větší nežli onen z vyhlášených 

 dolů peruánských. Roku 1830 cenil A. z Humboldtu roční výnos Evropy s Ruskem 

 (asialským) na 26500 hřiven, k nimž Ruská říše sama 22200 hřiven přispěla. A stále 

 rostlo bohatství sibiřské: výnos zlatý z dolův sibiřských byl následující: 

 roku 1840 = 530 pudův *) 



1842 = 980 — 



1844 = 1343 — 



1846 =» 1723 — 



1847 c= 1826 — = 127,740 hřiven = 42 mil. zlatých. 

 Výtěžek tento převyšuje bezmála triki-áte nejbohatší výtěžek Brasilie (dle Eschwr- 



ge od r. 1752 — 1761 ročně 48000 hřiven), » však od té doby, ač pomalu, přcdce 

 patrně opět klesá, tak že roku 1851 jen již 1432 pudův se sešlo. 



*) Pomámenání. Ka vědomi sloužiž, že hřivny zde uvedené jsou hřivBj Kolínské (KíiliiischeMark), 

 zákouná to mír* zlata ■ stříbra v celém Německu, která obuiiši ", libry pruské. Nsšu 

 hřivoa rakouská jesl '/, libry Vídeňské a rovná se 1.1973 liřivny Kolínské. Piid, vália lo 

 ruská, obnáší (i9.94 břivny Kolínské = 2'J.20C libry Vídeňské, Hřivna zlata =:: 330 zla-- 

 týob, hřivna stříbra =; 21 zlalýih. 



