Nové podivení spňsobily obecenstvu, na zprávy uralskú již přivykléimi, první 

 zvěslyo bolialslví Kalifornie a Austrálie. Ač o dvou těchto nových zlatozdrojích nemáme 

 zpráv tak podrobných a důkladných jak o jižní Americe a Rusku, předce i ty, které 

 posud máme, potvrzují, pokud úřední jsou, k víře nepodobné bohatství vzdálených oněch 

 koníin. Tak n. p. do mincovny Spojených Severních obci ve Filadelfii sešlo se od 

 začátku r. 1849 (kde těžení kalifornské počalo) až do července 1853 zlata za 408 

 mil. zlatých, kdežto předce za jisto se miižo pokládati, že značná část drahého kovu 

 i jiných sobě mimo to cest nalezla. Austrálie vynesla na světlo od polovice r. 1851 

 až do konce r. 1852 (dle zpráv úředních, vztahujících se jen k lomu, co řádně a spra- 

 vedlivě vládě oznámeno) zlala asi za 100 mil., dle Phulla v Londýně však pouze 

 r. 1852 za 142 millionů — půlčtvrtakráte více nežli Sibiř r. 1847 ! 



Ohromné tyto spousty zlata, valící se na veliký trh všesvětový , vzbudily, jak 

 sobě můžeme pomysliti, z počátku živé obávání, by opět, jako někdy v 16. století, ceny 

 drahých koM'iv přílišně nepadly a tudy svět obchodnický ano i peněžně poměry státův 

 samých neutrpěly pohromu následkův tak rozsáhlých, že sotva lze sobě jich dosti do- 

 konale představiti. Zkušenost obávání takové nepotvrdila, jmenovitě poměr mezi cenami 

 zlala a stříbra (1: 15) dokonce se nezmínil, ač nynější roční výtěžek zlata na celé 

 zemi převyšuje dvacetkráte onen za času vybojování Ameriky (kde, jak řečeno, ceny zlata 

 a stříbra o "/^ spadly), a množství zlata na zemi obíhajícího proli stříbru za 6 let fod 

 r. 1847—1853) o % vzrostlo. Poměry tylo objasniti, příčiny úkazu lak znamenitého 

 vyložiti, nelze bez ohledu na statistiku slříbra, pročež sobě toho ponecháváme až k bu- 

 doucímu článku o stříbře. Slušno zde jen ještě připomenouti, že Rakousko v řadě zemí 

 evropských co do bohatosti na zlato hned po Rusku následuje; roku 1847 obnášel 

 výtěžek zlata státu našeho 7529 hřiven Vídeňských = 9014 hřiven Kolínských 

 = 2,975,720 zlatých. Výtěžek slavných někdy dolův českých na zlato byl téhož roku 

 =1 O, kdežto Sedmihradsko k uvedenému počtu Y,3 přispělo. 



O t r i 1 o b i t e cli. 



Od Jana Krejčího. 



Břidličnaté vrstvy v okolí Pražském náležejí k nejstarším usazeninám na povrchu 

 Eemě a jsou vůbec původu mořského. 



Druhdy počítaly se k tak nazvanému útvaru přechodnímu, který takřka přechod 

 tvoří od prahor k novějším vrstvám ; od té doby ale, co angličtí skouniatelé přechodní 

 útvar tento ve své vlasti proskoumali, rozeznávají se v něm dvě sonslavy \rstev, 

 z nichž dolejší se nazvala soustavou silurskou (podle starého národu Silurů, 

 který v té krajině bydlel, kde soustava silurská v Anglii vyvinula jest, totiž ve Walesu 

 a Cornwallisu), hořejší pak soustavou devonskou (podle Devonshiru v Anglii tak 

 pojmenovanou). V okolí Pražském jest pouze silurská soustava vyvinula a prostírá se 

 odtud až k oupatí prahor Šumavských, pokryta jsouc jenom na některých místech vrst- 

 vami útvaru kamenouhelněho a křídového. 



Jako v každém usazeném útvaru, jsou i v silurském skameněli.ny nejilfdežitějši 

 znak jeho. Z povahy skamenělin jakož i z uložení vrstev dá se teprvn soudili, jaké 

 poměry Ichdáž panovaly, když úlvar sn Ivniil. 



6* 



