(Obr. 6.) 



93 



ritr nestrhl. Přlitlho roka všecbnjr 

 ostatní větrlčky odříznul , abj měla 

 štěpná větrička hojnost potravy. Tentu 

 spnsob šlechtění pláněk nazval štěpař 

 větvení. 



Do plotu u zahrady náhodou 

 snad štěpař zarazil na jaře čerstvý vr- 

 bový kúl, neb zastrkal vrbové čerstvé 

 větvičky tlustším koncem do země osetého 

 záhonu, aby drůbež semeno vyhrabati 

 nemohla. Za několik dui nalezl, že dolčený kůl a vrbové větvi pučelo a v zemi se ujmulo. Tím po- 

 učen klestil štěpař větvi stromů a keřů a zarážel neb strkal Je do země a tak je rozmnožoval. 

 Větvičky do země pohřížené nazval hříience neb raatečníky. Mnohý druh stromů, n. p. vrba, topol, 

 trnovník (akát) atd., a mnohý druh keřů, n. p. meruzallťy (rybíz), srstky (angrešt), vino atd. se na 

 dotčený spůsob dobře rozmnožovaly. Též i při rozmnožování květin hřlženci dobře se dařUi. 



Otká, kterou dle pověsti Přemysl oráč, praotec jasného rodu Přemyslovců, do země odružil, 

 jak o tom Dalemil ve své kronice vypravuje, na ten samý spůsob, snad později, vypustila „pět pra- 

 ■neoÓT, z nich prokvite pět ořechóv." V mnohých však stroma nedařil se tento spůsob rozmnožo- 

 váni. Za tou přičiuou vykopal štěpař na jaře blízku u štěpného ovocného stromku důlek, sehnul 

 větvičku, zaháčkoval ji, aby se vymrštiti nemohla, položil ji do důlku a vykopanou zemí ji přikryl, 

 tak aby její konec ze země čněl. Taková větvička, kterou rozvod neb potápěnec nazval, pustila 

 v zemi kořínky a ujmula se. Pak ji pře- (Obr. 6.) 



řiznnl, a na ten ipůsub vyrušila mu samo- 

 statná sazenlčka. Kozmuožováuí vinných keřů 

 děje se až posud prostředkem rozvodů (obr. 6). 

 Několik století snad uplynulo, než vynalezl 

 člověk dotčené spůsoby šlechtění stromů a jich 

 rozmnožování. Nemůže »e také za pravé ji- ^iitijliilJ 

 atili, zdali jej napřed podotknuté náhledy 

 a příčiny k tomu vedly, neb zdali v tum sa- 

 mém pořádku ku předu kráčel. Zatím pochod v šlechtěni ovocných stromů a jich rozmnožováni dle 

 dotčeného spůsobu a pořádku jest přirozený, a snad se neodchyluje daleko od pravdy, pročež ne- 

 aatýcháme se toto ivé zdáni o té věci uveřejniti. 



(Pokračováni.) 



Příspévek ku přirodiiímu kalendáři Praiského okoli. 



B f e i e n. 



„V březnu vítr ostrý z břízy fouká" praví starobylé přísloví : že pravdivé jest, dosvědčuje 

 teploměr, udávaje nám na týž měsíc v průměru jen + 2", 93 R. Než život téměř každé zjevno- 

 iBoabné rostliny má čtvera dob, v nichžto jí nelze obejíti se bez zvýšené teploty uvnitř. K takovým 

 dvbam přičítáme patrné úkazy vyvinování se zárodků, listí, květu a dozrání plodu. A však od 21. 

 února teplo průměrně vyniká nad — O" B. V některých rostlinách se tedy v březnu tolik tepla 

 zásobí, že jejich život jest probuzen. Již se objevuji Jednotlivé zvěstovatelky dokonaného zimního 

 •pánku. Mezi prvními vítáme vůbec na počátku března v našem okoli lísku obecnou s nacho- 

 vými čnělkaml něžně přibalenými, kterých, když se někdy mimořádně v lednu objeví, mráz nešetrné 

 (e dotkne a je upálí. 



O několik dní později nastupuje květena uarcisovitých a kosatcovitých svou vládu. 

 Okolo 6. března vyzváni bližici se Vesnu jen řídce v našem okolí kvetoucí bílý zvonek s n i- 



