102 



k osvědíení toho, že látka elektrická skutečně se dá z oblaků vytáhnouti, látku tuto 

 osamotíiovaly. Stroje takové sloužily pouze k dotvrzení theorie, kdežto náš Diviš ihned 

 praktickou stránku jejího učeni pochopil a k užitku člověčenstva ji obrátil. Teprv jeho 

 Stroj právem nazvati se může hromosvodem. Za jeho příkladem potom spojovány jsou 

 železné tyčky, jakých dříve již k podobnému oučelu na domy stavěno, se zemí, čímž 

 teprv dosáhly toho oučinku, jaký má přívodič při elektrickém stroji, že pochycený 

 z mračen blesk neškodně do země odváděly. 



Tak hle ukázal duch lidský skvělým spůsobem svou vládu i nad silami, které j(.'j 

 druhdy hrůzou naplňovaly. 



*2/*. 



Velryb. 



Od Emanuela Purkyně. 

 (Dokončení.) 



■■>■,')'[ Jednali jsme v prvním čísle toho ročníku Živy o kostře, svalech a smyslodi 

 velryba, slovem o vlastnostech ssavce tohoto, kterými se hlavně od jiných liší. Poku- 

 sili jsme se vyjasnili, jak z oné jednoduché stavby kostry, k níž toliko málo svalů jest 

 připojeno, které ale zn to tím silnější jsou, jisté směry pohybů vysledují. Ynitřnosli 

 zvířete, které nám ještě zbývá popisovati, slouží k lomu, aby při síle udržovaly smysly 

 pohyby řídící, jakož i ony částky těla, které pohyby vyvádějí. Veškeré pohybováni 

 a všecky výkony smyslů unavují a kazí svaly a nervy k tomu sloužící. Zvíře bylo by 

 v krátce bez citu a bez pohybování t. j. mrtvé, kdyby ztráta ona se pořade nenahra- 

 zovala. To se stává pokrmem, o němž každý ví, jak rychle kleslé síly křísí. Pokrm 

 ale neoučinkuje na nervy a svaly bezprostředně, nýbrž v krev se proměniv tenkými 

 žilami, ve všech fáslcch těla rozvětvenými, smysly a pohybující stroje oživuje. Pro ne- 

 dostatek místa nemůžeme tu oběh krve popisovali, který jako u jiných ssavců jest 

 uspořádán. Snad při popisování jiné čeledi ssavectva zevi'ubněji o něm jednati budeme. 

 Jen tím liší se velryb poněkud od největší části ssavců, že veliké kotouče žil mezi 

 žebry pod kůží břišní i okolo pátei-e jsou položeny, což krom toho, a to v menši míře, 

 jenom u vydry, tuleně a bobra se nachází. Právě uváděné příklady ukazují na to, 

 že tyto zásoby krve bezpochyby s životem ve vodě souvisí , zdali ale slouží k tomu, 

 by tělo při náležité teploiě udržely, anebo, jak jiní se domýšlejí, aby při dlouhém potá- 

 pění oněch zvířat, kdežto dýchati nemohou, oudy čerstvou, v oněch kotoučích nasbí- 

 ranou krví opatřovaly, až posud s jistotou se určiti nemůže. Tolik jest jisté, že velry- 

 bovi, jakož i všem jeho příbuzným, tyto zásoby vedoucí žíly jsou nebezpečným darem 

 přírody. Poněvadž totiž, jak u velikých velrybu tak i u delfínů a u mořského jedno- 

 roha, ony v kotoučích zavilé žíly mnohem méně se mohou sužovali a tak ránu zavírati 

 nežli žíly ostatních zvířat, tedy při třebas nepatrné ráně , ani do vnitřností neproni- 

 kající , musejí se tito mořští velikáni zakrváceti. Ostatně rnitřní části velryba jsou 

 tytéž jako u jiných ssavců. Prsa vyplňují ohromné plíce a srdce, ježto asi pětkráte jest 

 větši nežli srdce koňské. Žila vyvá<iěci (aorta) má střevíc v průměru. Břišní dutinu 

 naplňují střeva a žlázy k očišťování krve sloužící, jakož jsou játra a ledviny. Jen huba 



a nozdry, které střeva a plíce picí a povětřím k dýchání zaopatřují, valně se liší od 

 rozličných tlam všech ostatních ssavců. Již z toho, že relryb ve vodě žije a vzduch 



