108 



nímu číslu přiložený představuje kostru a obrys ploutevnika zobákovitého (Balaeno- 

 ptera rostrala). Kostra a svaly tohoto zvířete jsou ostatné ty samé jako u velryba 

 a jako u delfína, pročež popsání jejich v prvním čísle vlastně pro celou čeled platí. 

 Jen lebka zubatých velrybu odchyluje se trochu v skladbg své od lebky kosticovitých. 

 Kromě ploutve zadní liší se ještě ploutevníci (Balaenoptera) od velrybu (Balaena) tím, 

 že u nich od zpodní Celisli až k ocasu běží v kůži četné hluboké brázdy. Dlouhoruký 

 ploutevník (Balaenoptera longimana) liší se ode všech velrybu svými předními ploutvemi, 

 které čtvrtý díl délky celého těla mají. Ostatně svou dosti tlustou postavou blíží se 

 k velrybčm. Největší posud vyměřený dlouhoruký ploutevník mři 88 střevíců délky, 

 ploutev přední byla 26 střevíců dlouhá. Barva jeho jest na zádech černá, přední ploutve 

 a břicho šedivé. On se nachází v mořích obou polokoulí a ve všech šířkách, a neustále 

 cestuje od jihu k severu. Na jaro přibližuje se ku břehům, v zimě se oddaluje do 

 otevřeného moře. Jiný druh toho rodu (Balaenoptera boops) nachází se jenom v sever- 

 ních mořích spolu s grónským velrybem. On jest největší ze všech zvířat, a mívá vždy 

 přes 80 střevíců délky, někdy i ÍOO— 105 střevíců, spolu jest i nejštíhlejší ze všech 

 velrybu. Ploutve má mnohem kratší nežli předešlý. Oči jeho jsou krásně tmavohnědé 

 jako oči volské (u ostatních velrybu bývají modré anebo šedivé) , pročež mu dáno 

 řecké jméno boops, volooký. Hřbet jeho jest leskuavě černý, břicho bílé, brázdy břišní 

 šedivé. Nejmenší ploutevník jest ploutevník zobatý (Balaenoptera rostrala) , který dříve 

 jen za mládě ploutevnika volookého držán byl. Dosahuje jen 30 střevíců délky. Kostice 

 jeho jsou žluté a velmi malé, hlen jeho ale tak veliký, že ryby velikosti kapra pohltiti 

 může. Hlava jeho jest v poměru delší a špičatější než u ostatních ploutevníků, barva 

 tmavošedivá, s bílým břichem a bílými předními ploutvemi. On obývá taktéž v severní 

 části oceánu i v ledovém moři. Ploutevníci také se loví, ale poněvadž jsou mnohem 

 i^chlejši nežli velrybové, k tomu i méně tuku dávají (jejich kostice se nedá potřebo- 

 vali), pronásledují je lovci jen tenkráte, když již naděje není na jiné velryby a zima 

 lodě nutí na zpáteční cestu se vydati. 



Delfinoidi čili pliskavice, jak již praveno, liší se od velrybu pravých hlavně svými 

 špičatými zuby. Menší rody tohoto podřadí nacházejí se ve všech mořích, kdežto vel- 

 rybové jen zřídka Veliký oceán opouštějí a do Baltického anebo Slředomoře přicházejí ; 

 velrybové také jen v čas páření po dvou se ukiizují. Podoba Ičla jest ta samá jako 

 u pravých vehybů, jen že ploutve přední a ocasní v poměru menší bývají než u těchto, 

 taktéž i hlava. Výmínku v tom činí vorvaň velkohlavý (Physeter maenocephalus), vlastní 

 rod delfinoidů, který se velikostí svou a přede vším hlavou, jenž třetí díl těla tvoří, 

 od ostatních zvířat tohoto podřadí uchyluje a více ku pravým velrybům přibližuje. On 

 bývá v průměru 60 střevíců dlouhý, a však nacházejí se i samci 70 stř. dlouzí. Sa- 

 mičky bývají menší, 30—35 stř. dlouhé. Postava těla jeho podobá se k velrybovi, jen 

 že na zádech má ploutev z hrbů se skládající, která jako pohoří od hřbetu až k ocasu 

 sáhá. Přední ploutve jsou malé. Barva celého zvířete jest tmavošedivá. Hlava, jíž se 

 vorvaň od ostatních velryb liší, jest velmi neforemná. Zpodní čelist, která má dlouhé 

 špičaté zuby, jest tenká a ku předu špičatá, hořejší, ačkoli v kostře se příliš neodchy- 

 luje od velrybí lebky, má jen malé zuby; nad ní spočívá ohromný spermacetní měch, 

 který hlavě dává podobu ruCniční hlavně. Spermaceti (Wallrath) jest stearin, který 

 v šlachovitém měchu pod kůží v hlavě vorvaně leží, mimo to nachází se pod kůži nad 

 páteří od hlavy až k ocasu i sem tam v menších miskách mezi svaly. Mimo spermaceti 



