llí 



plochy obdrží, u jejíhož konce první kořenní vlákno a zbytek zevnitřní blánky se na- 

 lézá. Širší íást kličku jest napi^ed vykrojena a má tam nejmladší buňky, zrovna jako 

 listnatá plocha Marchantie. Někdy se klíček lak daleko nezmůže, aby se z něho ka- 

 pradí vyvinulo, a pak vyroste tento dil samostatně a promění se v rostlinku, která ku 

 kapradí v ničem není podobna, ale jak svou podobou, tak i svým zriistem docela 

 k Marchantiím se přibližuje. Z těch a jiných příčin, jež později uvedu, miiže se tedy 

 klíček kapradí za obdobu nižších jaterných mechů považovati, kteréžto mínění sice ve 

 vědě ještě přijato není, ale pozornost rostlinoznalců zasluhuje, poněvadž se z něho vý- 

 vin kapradí vysvětluje. Vůbec náleží klíček kapradí k nejzajímavějším úkazům v rost- 

 linstvu, anof jak u rostlin , tak i u zvířat se očekává, že se ze semena hned tvor vy- 

 vine, který již všeobecné obrysy tvaru své matky má; kapradí klíček nemá ale pra- 

 žádné podoby k dospělé kapradí rostlině. Zahradníci, kteří se v zahřívárnách pěsto- 

 váním kapradin zabývají, považují obyčejně tyto klíčky za mladé Marchantie, ale jak 

 jsme viděli, docela mylně. 



Již dávno byly tyto zvláštní kličky známy, ale nevědělo se, jak se kapradí z nich 

 vyvinuje. Teprva r. 1844 nalezl N á g e 1 i (botanik švýcarský), že se na dolejší straně 

 srdcovité plochy blízko u špičky samčí plodidia vyvinují. Jesti věru podivno, že toto 

 odkrytí lak pozdě bylo učiněno ; nebof sebere-li se v zahříváme několik kapradích 

 klíčků a skoumají-li se na dolejší straně třeba jen slabým drobnohledem, pozoruje se 

 mezi čelnými kořenními vlásky množství kulatých hlaviček, které právě nic jiného nejsou 

 nežli mužská plodidia 



(obr. 3. a), tak nazvaná (Obr. 3.) 



antheridia. Ústroje tyto 

 povstávají tím, že je- 

 dnotlivé buřiky na do- 

 lejší straně kličku vy- 

 stoupí a dělením v bu- 

 něčnou hlavičku se pro- 

 mění, v jejímžto středu 

 veliká buňka leží, ko- 

 lem které šest jiných 

 stoji, v střední buňce 

 vytvoří se pak množ- 

 ství velmi malých mě- 

 chýřků, v nichžto kaž- 

 dém kotoučové vlákno 

 svinuto jest. Podaří-li 

 se roztlačiti pod silným 

 drobnohledem zralé an- 

 theridium, vystoupí tyto 

 raěchýřky ven a vypustí 

 ze sebe kotoučové nitky (obr. 3. A), kteréž se ve vodě rychle pohybují a odplovou. 

 Každé vlákno má tlustou hlavičku, pohyblivými brvy porostlou, a dlouhý, špičatý ocásek. 

 Pohyblivé nilky tyto jsou semenní vlákna, jakáž jsme již u jaterných mechů poznali 

 a která se u všech bezkvětých pohlavních rostlin nalézají. 



živa 1851. 



8 



