124 



vzdálenost od nás, a konečně veliká blízkost u slunce, jehož světlo silně jej ozařuje, 

 nedopouští nám jej zevrubněji poznali. Větší část toho, co o jeho fysických vlastnostech 

 víme, vyskoumal hvězdář Schruler, který jej se svým silným zrcadelním dalekohledem 

 co nejbedlivěji sledoval. Poznáváf se tato planeta po své jasné bílé barvě a silném 

 světle, které skrze dobré dalekohledy viděné oči naše zaslepuje, pročež silnými tele- 

 skopy toliko skrze slabě barvená skla jej pozorovali lze, aby se jeho kraje ostřeji ob- 

 jevily. Nikdy nevzdaluje se daleko od slunce, pročež jenom ráno krátce před slunce 

 východem na východním nebi blízko obzoru se spatřuje, když před sluncem vychází, anebo 

 brzo po slunce západu na západním nebi, když po slunci zachází. Prostým okem tedy 

 možná jej pozorovati vždy jenom v soumraku a blízko obzoru. 



Běh svůj okolo slunce, od něhož v průměru toliko 8 milionů mil vzdálen jest, 

 vykonává bezmála v 88 dnech. Rok jeho činí tedy jenom asi čtvrtinu našeho, a stří- 

 dání se ročních počasí jest tam mnohem rychlejší nežli u nás , an každé ze čtyř 

 počasí trvá jenom asi Iři neděle, kdežto u nás trvá 91 dní. Možná, že tato rychlá 

 proměna teploty na povrchu Merkura spůsobuje jakousi ustavičnou jarní povětrnost, ne- 

 vyvozuje-li snad slunce za dne pro velikou blízkost svou příliš veliké parno, které od 

 následující na to noci nemůže býti zase úplně ochlazeno. V průměru posílá slunce 

 Merkurovi sedmkrát tak veliké horko, jako panuje v našem horkém pásmu. Z toho 

 však nesmíme hned uzavírati, že na této planetě 'skutečně panuje tak vysoká teplota, 

 nebof příčina teplo zplozující jesl nám posaváde příliš málo známa, abychom z toho 

 bezprostředně takové závěrky činili mohli. 



Dni na Merkuru jsou velmi nestejně osvětleny, nebot dráha jeho mezi dráhami 

 všech planet nejvíce uchyluje se od kruhu, pročež v jedné části dráhy své jest slunci 

 mnohem bližší nežli v druhé, a následkem toho obdržuje od slunce světlo v míře velmi 

 nestejné, totiž llkrát více nežli země, když jesl slunci nejbližší, a toliko 5krát tolik, 

 když jest od něho nejvzdálenější. Z té samé příčiny vidí slunce jednou llkrát a jindy 

 jen 5krát tak veliké, jako my na zemi. 



Mimo to, že Merkur jest ze všech planet nejbližší slunci, jest také ze všech nej- 

 menší (nepočítajíc Asteroidy), nebof má v průměru jenom 671 mil ; za to ale jest velmi 

 hutný, devětkrát tak hutný, jako voda, v čemž přibližuje se k mědi. Pád tělesa nějakého 

 na jeho povrchu obnáší v první sekundě toliko 7'.6. Také tíže těles obnáší na něm 

 toliko polovičku co na zemi, pročež co u nás váží 100 liber, váží na Merkuru asi 

 jenom 51 liber. 



Největší vzdálenost Merkura od země obnáší 30 milionů mil, nejmenší li milionů. 



Zatmění žádného utrpěti nemůže, poněvadž nemá žádného měsíce, také nemůže 

 žádnou planetu vidět mezi sluncem a sebou procházeti, neobíhá-h snad nějaká nám 

 ještě neznámá planeta uvnitř jeho dráhy. Všecky ostatní planety jsou k němu v pro- 

 tistání. Venuši spatřuje toliko o málo větší než my, ale mnohem skvělejší, tak že mu 

 i z části nedostatek měsíce nahraditi může. Také země jeví se mu veliká a jasná, 

 a měsíc její tak jasný jako Mars, jehož světlo tam mnohem slabší se objevuje nežli 

 nám. V ohledu na ostatní planety nejsou tamější poměry podstatně rozdílné od našich. 



Okolo své osy otáčí se skoro ve 24 hodinách jako země, pročež zdánlivé denní 

 pohybování se planet a stálin má tam téměř stejnou rychlost jako na zemi. 



Nalezá-li se Merkur stejnou dobou v onom místě, kde dráha jeho s ekliptikou 

 se křižuje (kteréžto místo jmenuje se uzlem;, a zároveň mezi zemí a sluncem, pak 



