125 



přejde pí-es kruh sluneřni, při íemž zakryje nám částku slunce, ačkoliv jen velmi 

 malou. Prostým okem nelze pozorovati tolio úkazu, pročež také staří o takovém prň- 

 chodu Mcrkura ničeho nevědéli. První průchod jeho pozorován byl r. 1631. Při těchto 

 průchodech jeví se Merkur jakožto úplné pravidelný, ostře ohraničený černý kruh beze 

 vší stopy nějakého obalu. V každém století bývá v průměru 13 takových průchodů, 

 jejichž prostřední trvání obnáší 5 hodin, prochází-li Merkur blízko proslředu slunce; 

 jinak obnáší méně. Nejbližší přechody udají se 11. listopadu 1861, 4. listopadu 1868 

 a 6. máje 1878. 



6. 

 Venuše. 



Venuše (Krasopaní) jest nejkrásnější ze všech hvězd, od čehož také jméno své 

 obdržela. Jako Merkur ukazuje se brzo ráno brzo u večer, i nazýváme ji dennicí neb 

 večernicí dle toho, je-li před slunce východem anebo po slunce západu viditelná. Též 

 ona nikdy daleko se od slunce nevzdaluje. 



Ačkoliv mezi všemi planetami jest zemi nejbližší a příhodnému ji pozorování 

 žádné podobné obtíže nepřekážejí jako při Merkuru : předce se ještě nepodařilo, vy- 

 šetřiti něco bližšího o spůsobu jejího povrchu. Zdá se, že povrch její bud sám v sobě 

 jest hrubě stejnotvárný, anebo že obklopena jest velmi stejnotvárným parním obalem. 

 Jenom dvakráte pozorovány jsou na jejím povrchu velmi slabé skvrny, z jejichžto po- 

 hybování soudilo se na 24hodinné otáčení se této planety okolo své osy. Proto jeví 

 se jí denní pohyb hvězd tak rychlý jako nám. Jenom Merkur může procházeti mezi 

 ní a sluncem, a úkaz tento spatřuje se tam mnohem častěji nežli u nás, při čemž 

 Merkur patrně větším se jeví. 



Země jest pro Venuši nejskvělejší ze všech hvězd na nočním jejím nebi, jasnost 

 její o půlnoci převyšuje osmkrát jasnost onu, jaké může Venuše pro nás dosáhnouti. 

 Žádnému jinému nebeskému tělesu, vyjmouc jediný měsíc, neukazuje se země v la- 

 kové jasnotě. Také náš měsíc jeví se Venuši v jasnějším světle nežli nám Mars, který 

 ostatně Venuši mdlejším se okazuje nežli nám. Zatmění našeho měsíce spatřuje se na 

 Venuši velmi zřetelně. 



Venuše má v průměru 1710 mil, přibližujíc se velikostí svou k zemi. Hutnost 

 její jest o něco větší nežli hutnost země, nebot jest šestkrát tak těžká jako voda, rov- 

 najíc se v tom bezmála k zinku. Těleso, které váží na zemi libru, váží na Venuši 

 něco přes 28 lotu. Prostřední vzdálenost její od země obnáší 13 milionů mil. Zatím 

 však žádná z planet nepřichází k zemi tak blízko jako Venuše, která se k nám někdy 

 až na 5 milionů mil přiblíží, jindy však zase až na 36 milionů mil od nás se vzdálí. 

 Proto jeví se její zdánlivý průměr tak rozličný, a proto nabývá někdy takové jasnoty, 

 že i za dne prostým okem ji uhlídati lze, což o žádné jiné hvězdě známo není. V čas 

 novoluní, jak známo, okazuje se též od slunce odvrácená strana měsíce v slabém 

 osvětlení, tak že dobře jest rozeznati celý kruh. To samé i několikráte při Venuši 

 se pozorovalo. Vyložení úkazu toho potkává se při Venuši se znamenitými obtížemi, 

 nebot světlo zemní, které v uvedeném případu zastíněnou stranu měsíce velmi slabě 

 osvěcuje, stává se 1700krát slabším nežli dojde až k Venuši, pročež nemůže spůsobiti 

 žádného patrného osvícení, i kdybychom přijmouti chtěli, že Venuše všecko obdržené 

 svčtlo odráží. Všeobecná domněnka jest, že úkaz ten pochází od fosforového světél- 

 kování, které snad povrchu Venuše i jiných planet vlastní jest. 



