131 



dělají sobě biíe, lopaty, rýCe, skřínky a všelijaké nástroje domácí a hospodářské. Vi- 

 díme v takových výjevech mladistvé duše vyvinující se fysiku a mechaniku sprostého 

 lidu, jenž v pozdnéjším věku dospěvši až k řemeslu, dostačuje vyhověli potřebám do- 

 mácím, obchodním, hospodářským. 



Chceme-li dále sledovati zábavy mládeže v přírodě vzhledem na rostlinstvo a ži- 

 vočišstvo, vidíme jak dívky lnou ku květinám, je ochraňují, pěstují, jimi se ozdobují; 

 chlapec pak sází seménka, diví se jejich klíčeni a připatřuje se vzrůstu jejich, nebo 

 štěpí, očkuje stromečky, strká vrbové proutky na pobřeží, aby se ujaly a vyrážely v listí. 

 Jako dívky chodí sbírat kvítky, vít je u věnce, vázat v kytky, nebo se plíží v lese po 

 jahodách : lak chlapci raději prodírají se křovinami trhajíce lískové oříšky, nebo na 

 podzim házejí po planých hruškách a jabloních, nebo srážejí kaštany a svážejí do svého 

 malého hospodářství. Na jaro, když se pruty vrbové napustí mízou, oklepávají, svlékají je, 

 aby robili píštalky. Taktéž k živočišstvu se různě chová dívčí i chlapčí mysl. Holka 

 obírá si za zamilované zvířátko kočičku lichotivou, pokojnou, měkkosrstnou, oblibuje 

 sobě lahodné její manýry a pohyby, aniž věří v její faleš. Chlapec vyvolí sobě za pří- 

 tele poctivého prostodušného psa. .le-li veliký, váží si jeho síly, pyšní se jeho přá- 

 telstvím ; prostřední-li jemu přiměřené velikosti jest, slouží mu za kamaráda jeho sko- 

 tačení, jeho potulek. Zvláště se kochá v jeho podřízenosti, cítě sebe pánem tvora sobě, 

 jak myslí, rovného. Děvče baví se rádo s beruškou, chlapec s kozlem člveračí. Vět- 



I šího skotu dívka se hrozí, leda že by sobě byla červenou nebo bílou kravičku mléko 

 dadoucí zamilovala; chlapec k volům směle se blíží, vlastní rukou jim píci podává, býka 

 se však straní, ač z neveliké dáli povážlivě naii hledí. Vášnivá bývá někdy hochův ná- 

 klonnost ku koním. Kouzelně věru dojímá jejich mysl šlechetná postava i tvar koně, 

 a jezdec koněm vládnoucí zdá se jejich idealisující fantasii jako bytnost vyššího rodu. 

 Jsou ještě jiná zvírala mezi ssavci, od domácnosti vzdálenější, jenž rozličným 



I spůsobeni zajímají mladistvý věk ; některá i polobáječnou tvárnost na sebe přijímají^ 

 Nejznámější jest zajíc, jejž chlapec nezřídka přes cestu skočiti nebo polem ubíhati 

 viděl ; zřídka, leda kde vyšší honbě krajina příznivá, představí se srnka jeho očím, aneb 



j zhlédne on jelena pádícího úhorem k lesu. Liška, medvěd, vlk, divoký kanec, za našich 

 kulturních časů velmi řídký výjev, zdají se mu náležeti k světu báječnému, i rád po- 

 slouchá stařinu o nich vypravující. Jsou ještě jiná zvířátka tintěrná, jako veverka, la- 



I sička ; některá pak vábící k činnosti čilou mysl chlapce, jako syslové, krtci, potkani, 

 ! myši, jež honí nebo z děr vylévá; nemotorných netopýrů se štítí a zle s nimi nakládá. 



Viděli jsme, jak psychický soucit mládeže různým spůsobem se chová k ssavcům do- 

 ! máčím i k zvěři polní a lesní. Méně příchylný zdá se býti ku ptactvu, ještě méně 

 I k plazům a rybám. Chlapce zajímá více hledání hnízd, lapání ptáků, než aby se s nimi 



v nestálé přátelství zavázal. Jen kukačka z jara vábí jej od stromu ke stromu na po- 

 , březí, jíž on se posmívá, po ní pokukaje. I tu domácí drůbež raději plaší a škádlí, než 

 I aby ji k sobě vábil. Více soucitu chovají dívky ku ptactvu. Tu je oblíbená slepička, 



která svou velitelku všudy následuje; tam děvče holoubka krotkého, jenž se jímali dá, 

 ! hladí a píitiskuje, nebo zpěvavé ptáčky, křepelku, čížka, stehlíka a j. s vehkou starost- 



I I livoslí chová a krmí v kleci. Zvláště na dvoře, když kuialům, kachnám, husím, holu- 

 , bům je svolávajíc píci hází, tuší v sobě budoucí hospodyňku a pyšní se svým ouřadem. 

 ^ V stejné míře, jak na stupních živočišstva dolů kráčíme, mizí také spojenost s ním 

 5 1 íoucitná. Žab, ropuch, mloků, ještěrek, hadů štítí a boji se mladí i staří; jediná ru- 



9'' 



