137 



nebem, na polích, v lesích, horách i dolinách pomeškává, čilé smysly a mysl obrá- 

 cené maje na všechny strany, kde se co mihne, kde co zašustí; kde sledy a dráhy 

 zvčře se vyskytují, lam okem mrskne, tam zaměří, tam se blíží a pádnou střelbou 

 plenu se zmocní, následován jsa psem věrným, povolným, rozmyslným. Myslivost stává 

 se v horách, v horkých krajinách a v pralesích někdy vášní neukojitelnou, ani bezpečí 

 vlastního života nešetřící. Protož také slynuli hrdinové dávných časii vypleněním zvěře 

 divoké, ano až do našich zůstala honba zábavou královskou a velkopanskou. Mírnější 

 zábyvy koná ptáčník, rybář a lovec mořských a říčních ryb. U ptáčníka hledejme 

 nejpodrobnější známost ptačích rodíi polních, lesních, stálých i stěhovavých ; znajít je 

 i zdaleka podle zpěvu, pohybu, letu, hnízdění; rozeznávají šatstvo každého stáří, každé 

 části roku; znají jejich obydlí, pokrmy, jejich různé obyčeje, vlastnosti a povahy, je- 

 jich lapání, chování v klecích, krmení, pěstění. Až k podivení jednoduchá zábava jest 

 chytání ryb udicí, i zdá se vymáhali mnoho trpělivosti při menší čilosti, ač i obezře- 

 losti potřebí k vyvolení míst příhodných. Většího obsahu jest chování ryb v rybní- 

 cích, a lovení v řekách a konečně na moři. Budiž dosti toho, co jsme říci chtěli 

 o poměrech hdu obecného k otevřené přírodě. Jsou( však ještě jiné zábyvy, které 

 se výhradně jistými částkami přírody obírají. Náležejí sem všechna řemesla , jež 

 mnohonásobným spůsobem látky z přírody vzaté vzdělávají a z nich rozličné výrobky 

 zhotovují. Rozeznáváme tu mezi nimi předně taková, která více na venku, v svobodné 

 přírodě se konají, od jiných, která do soukromých domů a světnic aneb do fabriCních 

 budov uzavřena jsou. Jiná toliko původní látky vydobývají, jiná je na prvním, jiná na 

 druhém a na vyšších stupních vzdělávají, přetvořují, až k nejvyšší dokonalosti a umě- 

 lecké sličnosti a skvělosti je přivádějí. Některá nepožadují než skrovné známosti pří- 

 rody a jejích zákonů, málo rozhledu v ní, jsouce co do látky i tvořeni skrovně obme- 

 zena; jiná, třeba jen látkami jednoduchými se obírají, však rozmanitostí nástrojů 

 a mnohonásobnou tvárností výrobků žádají nevšední obratnost rukou, smyslů i myšlení. 

 Některá konají se od samotných jednotlivců, jiná jen ve společnosti se vykonávají, kde 

 dílo z ruky do ruky přechází, až k dokonalosti dospěje ; ona porůznu se provozují bez 

 společenských zákonů, tato jistou nadvládu, přísné spořadování prací a podřízenost pod 

 pravidla dělnická požadují, jsout to rukodílny, fabriky. Na prvních stupních vyvinování 

 se společenského lidského živobytí člověk, jen o sebe a o svou rodinu se starati maje, 

 v bezprostředním s přírodou obcování všechny potřeby sám obstarává, samodruh všechny 

 práce koná, jen v tom rozdíl čině, že některé lehčejší , bezpečnější slabšímu ženskému 

 pohlaví ponechává; jiné hrubší, zmužilého ducha vymáhající mužové konají, jako to po- 

 dnes u tak zvaných divochů nebo v kultuře opozdilých národa nacházíme. Všechny 

 tyto spůsoby v rozličných živnostech a na různých zjevech národní kultury všelijak spol- 

 čené a pomíchané vidíme. Nám tu hlavně jde o to , abychom ještě některými příklady 

 ukázali, v jakých poměrech ku přírodě a k jejímu poznání nalézá se ta neb ona živnost 

 a řemeslo. 



Vyvolíme sobě nejprve takové, které s polním hospodářstvím v nejbližším jsou 

 spojení. Sem náleží mlynářství. Mlynář jest první, jenžto zrna obilní, počáteční látku 

 přírody, jakou mu rolník poskytuje, mlýnem, složeným to nástrojem mechanickým, 

 přerobuje v mouku a na všeliké odrůdy krup a krupek. Mlynáři byli z nejprvnéjších 

 fabrikantů v nynějším smyslu toho slova. Dobře zi-izený mlýn založen jest hlavně na 

 jednom nebo i více strojích čili mašinách, jimižto pomocí sil přírodních, vody, větrů, par, 



