140 



zákonů již i lehdáž, kdyby ani na vědecké umění ohled brán nebyl, an větší díl tCchtÓ 

 umělosli se vykonával, kvěll, značné dokonalosti dosáhl a k zvýšení kultury přispíval, když 

 ještě ani védy v přísnějším smyslu našeho věku vzdělány nebyly. Poměry tyto jsou 

 s jedné^strany výminky v samé přírodě zevnitřní ležící, na druhém konci staví se všeliké 

 potřeby lidského živobytí, střed pak zanímají látky a formy umem lidským na všeliké 

 výrobky užitečně sloučené. Porovnejme tuto soustavu poměríi s homolí, aby se stala 

 názornější. Příroda zde činí zpodinu homole. Na obvodu zpodiny postavme všeliké 

 hlavní živnosti, z nichž některé nahoře jsme vyložili, jako polní hospodářství, lesnictví, 

 myslivectví, rybářství, chování domácích zvířat, zahradnictví, pěstění rostlin vláknitých, 

 barvířských, hornictví a j. Po bocích pak postavme řemesla i živnosti, které podané 

 sobě látky vzdělávají a formují, aby se staly zdatné potřebám člověka, jako mlynářství, 

 pekařství, tesařství, truhlářství, soustružnictví, koželužství, plátenictví, soukenictví, bar- 

 vířství, krejčiřství, hutnictví, kovařství, zámečnictví, budovnictví, lodnictví atd. Na ostří 

 pak by stál člověk se svými nekonečnými potřebami a účely. Ještě lépe by se tato 

 veškerost vyobrazila obélcem (cylindremj, na jehož dolejší ploše by se ústrojstvo pří- 

 rody vyložilo, na hořejší ústrojstvo lidstva. 



Vynasnažil jsem se tuto ukázati na poměry našeho lidu ku přírodě a jejímu po- 

 znání ve všelikých věkách lidských, živnostech, řemeslech, v různých vrstvách jeho 

 kultury, aniž ještě brán ohled na stupeň právě vědecký, jaký naše století vymáhá. 

 V příštím článku teprv promluvím o značném rozdílu mezi představováním a ponímáním 

 věcí sprostým spůsobem a tím, který skrze vědecké poznání zprostředkován bývá. Ko- 

 nečně pokusím se, jak to hlavní nápis celé rozpravy oznamuje, vyložiti některé spůsoby, 

 jak by se i v pozdnějších letech bez návodu školního všeliké vědecké známosti o pří- 

 rodě, týkající se hlavnějších živností a řemesel, nabyly, a tak sprosté náhledy o věcech 

 přirozených na vědecké změniti daly. 



O umělém rozmnožování a chování ryb. 



Rybářství náleží k nejhlavnějším živnostem národů pomořských, a také na pevnině 

 má a mělo, zvláště v starších dobách, nemalé váhy. Zajisté záležela veliká část po- 

 travy našich praotců v rybách, ba můžeme tvrditi, že rybářství vedle myslivectví dlouho 

 předcházelo před polním hospodářstvím, a ještě dlouho v pozdějších vzdělanějších dobách 

 vedle něho kvetlo. Když praotec náš Čech s Řipu požehnanou vlast prohlídl a u paty 

 jeho sídla svého lidu zaraziti uzavřel, oplývaly zajisté steré řeky a potoky Bojohemu 

 množstvím ryb, asi jako krajiny americké a africké leprva nyní odkrývané. 



Rybí maso jest pokrm velmi dobrý — dusík jeho nalézá se v něm ve sloučen- 

 stvi, z něhož velmi snadno do zažité potravy přechází, a ode dávna byl tento spůsob 

 masné potravy považován co velmi živný a s malými výminkami také co dobře stravi- 

 telný. Že naši předkové této potravy si vážili, vysvitá nejenom z dějepisného svědectví, 

 nýbrž i z přehojného zaldádání rybníků, v nichž umělým spůsobem ryby chovány byly. 

 Není země v celé střední Evropě, která by tolik rybníků měla jako Čechy. Dle po- 



