141 



psáni Dlaskova bylo v Cechách r. 1786 velkých, malých i prostředních rybníkfl vesměs 

 20,000, ježlo 133,271 jiler zajímaly, z nichž podnes sotva pátý díl zbývá. 



Dosaváde však jest rybářství české, jmenovitě na rybnících, dosti dilležilé a vý- 

 nosné' ; říční ale den ode dne ochabuje a má v národním hospodářství místo velmi podřízené. 

 Již nepřicházejí ryby týdně na stůl povltavského nebo polabského hospodáře, a k ne- 

 malému podivení nám nyní jest předrážděná chuf českých služek, které v 17. století při 

 vstupování do služby si vymiňovaly, aby do téhodne více nežli třikráte lososa k obědu 

 nedostávaly — nyní se považují ryby mnohem sprostší za vzácnou lahůdku, obmezenou 

 na hody vánoční nebo na postní tabule bohatšího lidu. Příčiny tohoto hubení ryb 

 v řekách dají se snadno nalézti, nebot souvisí nejblíže s bezohledným a jednostran- 

 ným opanováním každé půdy a vody. Když se všude v každé řece a v nejvzdálenějším 

 potoku bez ohledu na příští pokolení po mnohé století ryby lovily, když ve vodě všude 

 znepokojované ryby nikde nenalézají útulku, kam by jikra svá usaditi mohly, a ná- 

 sledkem toho proud jikra zanášeti a rušiti musí: vyplývá samo sebou, že neustálý úbyt 

 a konečně i úplné vyhynutí ryb v naší tekoucí vodě nevyhnutelný následek toho býti 

 musí. Povážíme-Ii při tom, jak úžasným spůsobem poměr mezi potravní hmotou a ro- 

 stoucím počtem lidstva se zhoršuje, oceníme-li pak takřka nekonečnou plodnost ryb *) 

 a výbornou pokrmní látku, kterou poskytují : namítne se sama sebou výčitka, proč se 

 Již ode dávna na to nepomyslilo, jak by se nejenom hynutí ryb v řekách zastaviti, nýbrž 

 i rozmnožování jejich podporovali mohlo. Každému zlu nejlépe se postaví odpor vy- 

 skoumáním příčin jeho. Je-li ledy jisto, že ubývání ryb v řekách hlavně se spůsobuje 

 hynutím potěru, jehož vyvinutí náhodě zůstaveno jest, leží prostředek proti to- 

 muto hynuti patrně v tom, aby se nad vyvinutím potěru pilně 

 bdělo, a co jindy náhodě se zůstavovalo, prospěšným důmyslem 

 se řídilo. Jest ledy potřebí, aby se vyskoumalo, pod jakými výminkami ryby se zplo- 

 zují a v jakých okolnostech se nejlépe vyvinují. S ohledem na tyto výminky a úmy- 

 slným připravením těchto okolností přijde pak zajisté rybářství na onen stupeň, jejž 

 by slušně zaujímati mělo. 



Co se týká zplozování nejenom ryb, nýbrž všech pohlavních zvířat, známo jest 

 Z prací Spallanzaniho, již v předešlém století vykonaných a přemnohými zkou- 

 škami novějších fysiologů potvrzených, že každé zúrodnění jest výsledek oučinku tak 

 nazvaných samohybných vlákenek (Spermatozoa) v moku samčího semena, na dospělé 

 vajíčko v těle samicím se vyvinující. Zúrodnění vajíčka děje se bezprostředním do- 

 týkáním se těchto dvou částí, a oživující moc jejich dá ge kratší nebo delší čas po 

 odloučení jich od jednotlivců, v jejíchž lůně vyvinuty byly, zachovati. 



U velikého množství nižších zvířat záleží úloha roditelů při plození jen v tvoření 

 - a vypouštění těch dvou plodících prvků ; vajíčko se zúrodňuje teprv po vypuštění ze 

 samičího těla, a jeho setkání se samčími samohybnými vlákny, jichž dotýkati se musí, 

 aby se k životu probudilo, děje se jen přispíváním vnějších příčin od roditelů nezá- 

 vislých, k. p. prouděním vody, do níž vajíčka a zúrodňující vlákna vypuštěna byla- 

 Skoumatel může tedy dle libosti tento oživující výkon úmyslným smíšením vajíček 

 s mokem samčím těch zvířat opakovati. 



'■*} Okoun prostředni velikosti má v sohě 69 000 vajíček čili jikeť, prostřední štika 160.000, 

 velký kapr 167.000. 



