153 



Vysoké vápeníte bělsTé stěny s mnohými rozsedllnami krásn)' poskytuji pohled, a plazfci se na nich 

 hřečtan (Hedera helii L.) lahodí našemn okn Útvar vápenltých vrstev má raz původu svého silou 

 vulkanickou, poněvadž na obou břehách úplnou shodu vrstev pozorujeme, jakoby byly na sobe le- 

 žely a někdo je od sebe byl roztrhl. Nejlépe to pozorujeme na vrstevných čárách, jenž na po- 

 vrchu »e dotýkajíce mnohdy nepravidelně se křivi a ve své spojitosti přetrhuji, což hlavné pozo- 

 rovati můžeme na nejnebezpečnějším zádoru, Grebena, jenž ukazuje velmi vyvinuté soustředěné pre- 

 šlnntl vrstev. Mimo to se zde nalézá puzzolan, vulkanická to země, jenž tvoří ve vodě obzvláště 

 dobrou hydraulickou maltu. Co vzhledem na zemězpyt na srbském břehu nalézáme, vidíme i na 

 rakouském. 



Ještě něco o tom, jaká proudění pozorovati může pilný pozorovatel plavící se dunajskými 

 prahy. Nejdůležitější jsou následující : I ) Proudění v kanálech, jenžto nikdy na žádnou překážku 

 nenaráží a hlavně ku plavbě slouží. 2) Proudění vrchní vrstvy řeky, jenž se odráží na skalinách 

 a tudíž zpodnl proudění spůsobuje, kteréžto však v čas vysoké vody přes nádory a bradla se pře- 

 valoje, tvoříc malé prahy. 3) Prouděn! zpodních vrstev řeky, jenž před zádorem se obracují , pak 

 kose nahoru se valí, a dokonavše svůj kruh s dolů se valící vodou se potkají, čímž se hořejší pří- 

 boj vytvořuje. 



Lodníkova práce přiměřena jest rádu, jaký v této bouři panuje. Napřed pozorně zírá lodník 

 na počátek kanálu, aby vrchním příbojem mohl do něho vplouti ; je-li již v něm, odevzdá se proudu, 

 až jej opět na tichou vodu vynese. Zde očekává ho největší nebezpečenství, jež však nezasvěceuec 

 nikdy nevidí, a jenom zkušený vrátný zná. An totiž na obou stranách lichá voda se nalézá, nelze 

 nám tak snadno pomysliti, že by nás proud za dvacet kroků mohl na zádoru pohřbít. Vplujeme-li 

 však do kanálů zpodním příbojem, položí lodnlci své ruce opět do uárnčl, třeba by nám sebe hroz- 

 nějl bylo v duchu. 



Nemůžeme toto své vylíčení nejzajímavější části řečiště dunajského ukončiti vhodnějl, nežli 

 úvahou Griesebachovon, jak jinače snad byly by se vytvářily dějiny a osudy Evropy, kdyby Dunaj 

 místo nynějšího běhu svého byl vzal směr na jih a vléval se do zálivu Solniíského. „Jaký oučlnek 

 bylo by to mělo," praví Griesebach „kdyby už v dávném čase byli Hekové mohli plaviti se do 

 zemi nynějšího Rakouského mocnářství! Krestanstvl bylo by mnohem dříve zavítalo do těch krajin, 

 obchod byl by se tu znamenitě rozšířil, přinesa bohatství obyvatelům. Obyvatelé vardarských břehů, 

 Paeonové, kteřížto pod Pyrechmem v trojanské válce bojovali , zajisté byli by se zúčastnili slávy 

 a osvěty řecké, tak že by nebyl se mohl na jihovýchodním poloostrovu Evropy nikdy zakotviti du- 

 chamorný alkoran se všemi svými, celé evropské civilisací škodnými následky, jenž nemile otřásají 

 přítomnosti. Bohatá veleřeka v dávné Grecii byla by, jako Nil a Eufrat, musela na svých břehách 

 též hojné obyvatelstvo shromážditi. Spojeni s pevninou bylo by řecké vzdělanosti muselo otevříti 

 dráhu, jenž po mnohá století zůstala uzavřena Alpami." 



Než pohlédněme do budoucnosti. Snad není již daleký ten čas, ve kterém stane se spojení 

 srbské Moravy s Vardarem, vlévajícím se do zálivu Siiluňského, čímž by i Dunaj byl s ním spo- 

 jen. NejsouE spojení takovému na překážku nižádué místní obtíže, než toliko okolnosti politické, 

 I aspořila by se tlm železnice, o jejímž stavění v tomto směru již několikráte veřejná řeč byla. 

 Jakáž by tu, ať o všem jiném pomlčím, jmenovitě Srbsku zasvitla naděje z vyvinutí se svobodné 

 tržby a čilejšího obchodu ! 



Umělé rozmnožováni stromů. 

 Od Frant. Špatného. 

 (Pokračováni.) 

 Zahradniclvi v C e ch d ch. 

 Již za nejstarších věkův provozovali Slované v stálých sídlech hospodářství, řemesla i ob- 

 chod. Že se také zahradnictví a nich na vysokém stupni dokonalosti nacházelo, nelze pochybovati. 



