I 



154 



Pmiájií obyvRtelě cemě České, Bojové a Markomanl, jakožto národové suroví a výbojaíj nacházeU 

 se na DÍBkém stnpni vzdělanosti v hospodářství a v zahradnictví. 



Český národ při svém příchodu do (^'ech iienal«zl zde snad jiné drnby ovocních stronú mimo 

 obj xejaé pláňky , které zde až posud rostun v širém poli neb v lese. Tím samým spůsobem, jak již 

 napřed podotknuto, nejprve pak přesazením pláněk do úrodnější země, vznikly ušlecktilejší od- 

 růdy ovoce. 



Z těch krajin, odkud český národ do vlasti naší přišel, zaopatřil si později štěpné stromky 

 neb štěpné rouby, a k šlechtění svých pláňat jich používal. Při válečném vtrženi českých vojíníi do 

 cizích zemí byly po skončené válce s vydobytou kořisti také ušlechtilé stromky neb rouby, které 

 tam bojovníci po dobrém ovoci poznali, do Cech přivezeny a v otčině vysazeny. 



Změna ponebí a půdy vysazenému stromku z ciziny někdy nesvědčila. Jeho ovoce se v Ce- 

 chách zvrhlo, a na ten spfisob se nové odrůdy ovoce vyvinovaly. Stěpaf svému sousedovi ochotně 

 rouby ze svých štěpných stromků poskytoval, jak je až posud v Cechách chvalitebný obyčej. Vý- 

 borné odrůdy ovocných stromů se buď co štěpné sazeničky od obce k obci rozšiřovaly, anebo se 

 jakožto rouby do jiných krajin České země k šlechtěni pláněk rozuášely. Cím bylo ovoce štěpného 

 stromu výbornější , tím rychleji se na všechny strany rozšířilo. Některá ovocní odrůda se na ten 

 způsob po větším dílu České země rozšířila. 



Zvelebováním a šířením se obchodu v Cechách také rozšiřování dobrých ovocních druhů 

 a odrůd velikou podporu nalezlo. Zakládáním klášterů na české půdě se netoliko umění vůbec, ale také 

 zahradnictví rozšiřovala a zvelebovalo, poněvadž řeholníci pro svou potřebu rozsáhlé zahrady zaklá- 

 dali. Oni nejkrásnější a nejchutnější ovoce ve svých zahradách pěstovali a pilně k tomu přihlíželi, 

 aby Se jejich štěpnice čím déle tím více zvelebovaly. Z jejich zahrad se sazeničky a rouby nej- 

 vzácnějších druhu a odrůd ovoce do panských a selských zahrad dostaly. 



Skoro u každého bradu (zámku) t Cechách dal držitel zahradu vysázeti a nákladu na její 

 zvelebení nelitoval. Česká šlechta snažila se o závod zahradnictví zvelebovati, a na krásných za- 

 hradách mnoho si zakládala. Později, když cestování mladé šlechty do cizozemska v obyčej veslo, 

 mnohý šlechtic poznal v cizí zemi stromky, nesoucí výborné druhy neb odrůdy ovoce. Bylo-li 

 tomu počasí příznivé, tedy neraelkat vzácný stromek buď hned do otčiny své odeslati, nebo jej po- 

 zději při svém návratu domů přivezl a v otcovské zahradě vysaditi dal. Tím spůsobem se mnoho 

 ušlechtilých ďrnhů a odriM ovocných stromků do Cech dostalo. Také posíláním mládeže na učení 

 do cizích zemí, jmenovitě na universitu Pařížskou, prospívalo domácí zahradnictví, nebot tam již 

 zároveň s prvními začátky pěstováni přírodních věd počaly se zakládati zvláštní botanické zahrady, 

 v nichž chovaly se nejvzácnější byliny a stromy. 



Zámožnější české panstvo také své zahradníky, jak se to až posud stává, na vlastní {láklad 

 posílalo do takových zemí, kde se zahradnictví na vysokém stupni dokonalosti nacházelo, aby se 

 v umění svém zdokonalili. Samo sebou se rozumí, že takový zahradník stromky nejvzácnější ovoce 

 nesoucí své vrchnosti poslal neb domů přivezl, aby tak domácí zahradu obohatil. Za příkladem šlechty šlo 

 pak i měštanstvo, které toho času k znamenité důležitosti se povzneslo, nabývajíc kvetoucím obchodem 

 i jinými živnostmi velikého bohatství a šlechtě jak přepychem tak i vzdělaností se vyrovnávajíc. 

 V větší ještě míře zdokonalovalo se zahradnictví v zahradách českých panovníků, v první době ne- i 

 daleko tvrdého Vyšehradu, a později na podhradí Pražském. Tam se nacházely nejvzácnější kvě- 

 tiny, keře a stromy země České a z cizozemska tam přinesené a vysazené. Z těchto skvostných 

 zahrad se štěpné stromky, nejušlechtilejší ovoce nesoucí, vyhazovaly v štěpnicích na královských 

 statcích se nacházejících, a z těch zahrad se dále fo Cechách rozšiřovaly. Již v nejstarších listi- 

 nách se často zmínka činí o zahradách. V listině kapitoly Vyšehradské od roku 1088 činí se 

 zmínka o sadech ovocných v Zitenicích n Litoměřic. V listině kláštera Kladrubského od roku 

 ] 1 15 Jmenuje se již štěpař v Ouhercích co poddaný toho kláštera. 



