157 



osm I deset čtvrll. Výměra čtvrtí jest velmi nestejná; některá čtvrt má n. p. '/j korce, jiná korec, 

 i více ve výsevu. 



Tinični práce. 

 í. Koilik. 



Nejprvnější práce na vinici json koiliky. Jest to sbíráni tyček, jakými byly přes zimu keře 

 přikryty, a jicii urovnání mezi čtyry v podobě pyramidy pevně do země zaražené tyče. 



Když z jara oschla půda tak dalece, že se již vinici choditi může, ta vyjda vinař se sekerkou 

 v jedné a s motykou v druhé ruce přistoupí k čtvrti, je-li viníce řádková, tedy mezi druhý 

 a třetí řádek, pakli jest matená, tedy asi na sáh odshora —a počne vejmenuPáně, totiž vkročí do 

 čtvrti, vyhlídne si místo, kde mini kozlík postaviti, zakopne motyku, vezme čtyry silné a zdravé tyčky, 

 kde toho potřeba žádá, i šest, a zaráží jednu po drnhé do země vidy dvě proti sobě tak, aby všecky 

 čtyry pyramidu působily. Když tak všecky zarazí , vykopá hrázku mezi dvěma a přitlačí ji do 

 hřebenu motykou, pak totéž učiní na naprotější straně, a nakopav obě hrázky a do hřebena mo- 

 tykou je přitlačiv, jde rovnou cestou asi 12 neb 15 kroku dále, zakopne poznovu motyku, vybere 

 opět čtyry nebo šest tyček, zaráží opět a opět, kopá a umačkává hrázky, a jde opět tou samou čárou 

 dál, až tak dodělá celou řadu. Potom asi 13 kroků doleji nastoupí řadu druhou, pak i třeti, až 

 konečně nastav! pyramidky po celé vinici. Pracoje-li se na den, piljdoa dělnici, v řádkové stoupí ku 

 každému řádliu jeden, v matené rozstonpi se u kraje od shora dolů jeden od druhého asi na tři kroky, 

 nastoupí ráz a počnon sbírati tyčky, jimiž křoví pokryto jest, kladouce je mezi ouyno posta- 

 vené pyramidky, položivše dříve na ty hrázíčky kráčata neb zlomky t. j. krátké kousky, aby 

 tyčky nepřišly zcela na zem ležeti a tudy zbytečně nehnily. Pracuje-li se na o u k o 1, tu se při 

 sbíráni tyčky počítají, poněvadž od práce dle počtu tyček se platí. Obyčejně v každém kozlíku bývají 

 3 I 3 '/j kopy tyček. 



2. Zdviika. 



Druhá práce jest zdvízka. Jest to v Mělnické krajině starý zvyk, na zimu křoví skrýti, 

 a sice buď tyčkami aneb i zemí. 



Když tyčky jsou odstraněny, přikročí se ke zdvížce. Dělníci nastoupí ráz a buď motykou- neb 

 tyčkou křísí křoví od země je vyzdvihujíce. Tato práce se uejradéji koná hned zrána, aby křoví 

 do večera mohlo docela oschnouti a ovětrati ; nebot jsoucí pod tyčkami neb zcela v zemi zakopáno, 

 jest obyčejně vlhké při vyzdvihování, a tedy i velmi měkké ; není-li při dně dočista oschlé, jest k tomu 

 jen dost malého mrazíku třeba — a ty bývají rády na konci března a na začátku dubna — aby 

 zastydlo neb I dočista zmrzlo. 



3. Řeiha. 



Uezba jest jedna z nejdíiležitějiich prací viničných. Má-li se díti bez škody , jest potřebí 

 veliké opatrnosti, a má-li býti užitečnou , musí ji konati již dokonalý znatel. Nejlépe když toUko 

 jeden neb dva řežou, ostalni r a m uj i čili čistí. Dříve než se započne řezati, projde vinař buď celou 

 čtvrt anebo aspoň celý ráz, a znamená, c e j n u j e, ony keře, které přijdou do rozvodu, které se 

 budou klásti, neb takové se toliko vyčistí, ale neřežou. Toto cejuování se děje buď okopá- 

 ním keře, nebo nějakou čárou u toho křoví, jenž se nechá státi. Na to přistoupl dělníci ku 

 práci, majíce každý v ruce motyku a žabku. Viniční motyka má podobu třírohého štítku; nahoře 

 jest asi čtyry palce široká , a od ucha ke špici asi šest palců dloubá. Pro lehčí kopání jest nasa- 

 zena na tenké ale pevné násadě, a vždy drobet pod sebe. 



Viniční žabka jest krátký nožík skorém loho spůsobu jako bývá podlouhlý čtveroh , když od 

 jednoho rohu k druhému jest rozříznut. Tento nožík má násadu ze švestkového dřeva, skoro tak 

 dlouhou jako velká ruka široká bývá, končící se zpouenáhla bambulkou, aby se z ruky nevysmekla. 

 Želízko jde skrz celou násadu a je na bambulce zahnuté , aby , když kolikráte celou silou se řezáj 

 se nevytáhlo. Takovéto žabky musí býti velmi ostré. 



