172 



země stála pevně, ale slunce okolo ní od východu na západ se pohybovalo. To ale jest 

 pouhý klam. Podobným spůsobem klamáni jsme, plovouce na lodi rychle po řece dolů. 

 Předměty nalézající se na břehu zdají se nám pohybovali se a rychle okolo nás míjeti. 

 A kdybychom i připustili, že slunce pohybuje se okolo pevně stojící země, jak rychlé 

 muselo by býti toto jeho pohybování, an slunce jest milion- a pětseltisíckrát tak veliké 

 jako země, cesta pak jeho, kterou by ve 24 hodinách vykonati mělo, obnáší 126 ''^ mi- 

 lionu mil. Země naše urazí při svém se otáčení každou minutu bez mála 4 míle, slunce 

 ale muselo by v témž čase uraziti 90,000 mil. Nad to, kdyby země stála, muselo by 

 i všecko ostatní nebe okolo ní se točiti, nebot všecka tělesa nebeská pohybují se zdán- 

 livě od východu k západu. S jak úžasnou rychlostí musela by okolo naší země lítati 

 tato tělesa, jejichž vzdálenost tak veliká jest, že i náramná odlehlost slunce od země, 

 obnášející bezmála 21 milionů mil, mizí proti ní jako pouhý bod. Než dosti již o věci, 

 která v někdejších časech mnohou učenou hádku spůsobila, za našich dnů však tak 

 často a s tolika stran vyšetřena i uvážena jest, že pravda již až k obecnému lidu pro- 

 nikla, další pak o ní pochybování jenom nevědomost a nerozum prozrazuje. 



Při tomto otáčení se země okolo své osy jest paměti hodno, že dle nejbedlivěj- 

 ších a nejrozličnějších vyšetřování osa země v ohledu na zem samu vždy neproměnlivou 

 zůstala a na věčné časy zůstane. Rovník a točny zaujímaly tedy vždy tatéž místa na 

 povrchu zemském, jaká zaujímají podnes a jaká věčně budou zaujímati. Naproti tomu 

 jest postavení osy zemské proti prostoru světovému podrobeno změně, která má 

 oběh 25,600 let, záležejíc v tom, že řečená osa otáčí se v kruhu okolo jistého střed- 

 ního místa. Ta místa na nebi, proti kterým osa ta směřuje, opakují tedy toto své po- 

 stavení teprv až za 25,600 let zase. Na ten čas směruje osa zemská proti shvězdění 

 malého medvěda. Od roku 3200 začínaje obrácena bude více k shvězdění Cefeusa. 

 Tyto zmčny budou míti za následek, že mnohá nyní v Evropě neviditelná shvězdění 

 viditelnými se stanou, a naopak. Z též příčiny rovník nebeský procházeti bude zcela 

 jinými hvězdami než nyní. Tato však změna docela žádného působení nemá ani na 

 trvání ročních počasí, ani na osvětlování a zahřívání země od slunce. 



Vedle popsaného právě pohybování, které jest příčinou střídání se dne a noci, 

 má země jakožto článek soustavy sluneční ještě pohybování jiné, totiž okolo slunce, 

 o němž mluvili jsme již v č. 5. Ona totiž pohybuje se ve 365 dnech, 5 hodinách, 

 48 minutách a 50 sekundách u vzdálenosti téměř 21 milionů mil okolo slunce, při 

 čemž urazí za sekundu 4 míle, tak že tato poslední její rychlost jest 64krát větší nežli 

 rychlost jejího otáčení. Obyčejný rok tedy jest o 5 hodin 48 minut a 50 sekund 

 kratší , nežli skuteční rok otáčení. Dle opraveného kalendáře, zavedeného ve všech 

 křesťanských zemích, vyjma Rusko a Řecko, jest k nahrazení scházejících hodin každý 

 čtvrtý rok rokem přestupným o 366 dnech. Tu však opět výminku činí ony roky, je- 

 jichž číslo jest plné sto, a však po odvržení obou nuU nedá se děliti čtverkou beze 

 zbytku. Léta 1700 a 1800 nebyly tedy přestupné roky, a rok 1900 též jím nebude, 

 až teprv rok 2000. Ze 400 kalendářních let jsou tedy 303 obyčejné roky a 97 jest 

 přestupných. Chyba, jaká vždy ještě zůstává, obnáší ve 400 letech jenom 2 hodiny 

 41 minut, což musí nazváno býti nepatrností. 



Dráha, ve které se země okolo slunce pohybuje, podrobena jest přerozličným 

 změnám- Změny tyto záležejí hlavně v zdlouhavém kolísání roviny drážní, a v točení 

 se dráhy v rovině své okolo slunce. 



