175 



nýbrž že mnohem níže již panující tam chladno překáží jeho dalšímu se rozšiřování. 

 Ubývání tepla v parokruhu obnáší na 667 střevíců výšky í" R. 



Obor vzdušný jest i v jiném ještě ohledu předmětem hvězdářského pátrání, 

 poněvadž změňuje šíření se světla. Všecko světlo, přicházející k nám od nebeských 

 těles, musí projiti vzdušným oborem, kdežto podléhá dvojí změně. Ono se totiž se- 

 slabuje a ve směru svém uchyluje. První onano překážka odstraňuje se dalekohledy, 

 ačkoliv k tomu přistupuje jiná ještě okolnost, kterou odstraniti nemůžeme. Vzduch 

 totiž neustále se pohybuje a plete tím procházející světlo v té míře, že nedostáváme 

 žádný zřetelný obraz hvězd. V tiché vodě spatřujeme věci na jejím dně ouplně zře- 

 telné, nejmenší však pohyb překáží zřetelnému vidění a jmenovitě kraje obrazů zpo- 

 tvoruje. Docela podobné jest působení vzduchu. 



Na pozorování hvězdářské má dále vzduch důležitý ouíinek tím, že světlo hvězd 

 nepropouští v rovné čáře, čímž se stává, žo vidíme hvězdy výše nežli skutečně stojí. 

 Na obzoru jest oučinek tento nejsilnější, pročež na příklad zapadající slunce o celý 

 svůj průměr zdá se výše státi, nežli skutečně slojí. ''■■ 



Mělo by tu podotknuto býti ještě o jiné zvláštnosti země, totiž o magnetické její 

 síle. Nechci však dále sledovati tento předmět, jemuž později věnovati zamýšlím 

 zvláštní článek. 



Nástiny životopisů českých pi-írodoskumců. 



Od Dr. Viléma Bud. Weitenwebra. 



V. August Josef Corda. 



Již v minulém roce (1853J uveřejnil jsem v posledním svazku pojednání král. 

 Éeské společností nauk (V. pokračování, svazek 7.) obšírný památní spis o životu a pí- 

 semnickém působení hojně nadaného jakož i neustále činného krajana našeho Aug. Jos. 

 Cordy (také o sobě vydaný u Calve). 



Bez odporu však povstala by v gallerii, ode mne v tomto časopise podávané, značná 

 mezera , kdyby zde chyběl nástin životopisný přírodozpytatele, jenžto působením svým 

 jiné daleko předčil , a „jehožto smrt tragickou svou nejistotou" — jak se proslulý 

 Alexander Humboldt v listu svém ke mně psaném vyjadřuje — „v temnou ja-' 

 kouši roušku život jeho halí." 



Poukazuje tedy všeobecně na nadřečený spis památní, podám tuto aspoň některé 

 životopisní zlomky. 



Augus t Jos e f Corda, čestný doktor lékařství, kustos životočišných sbírek 

 při Českém národním Museu v Praze, úd mnoha učených společností, narodil se dne 

 22. října r. 1809 v průmyslném Liberci, kdežto otec jeho August Corda co dosti 

 zámožný obchodník v sukně žil. A však již v outlém mládí — nebof byl sotva rok od 

 narozeni jeho uplynul — zakusil bolestnou ztrátu; v několika nedělích odňati jsou mu 

 smrtí olec i matka , načež — co se opatrováni a vychování v první době života jeho 

 dotýče — útlocilé své, při tom ale churavé již babičce zcela téměř byl ponechán. 

 Dvanácte let slár odevzdán byl od poručníka svého p. Romhelda z Horního Litví- 

 nova, za příčinou dalšího vychování a k tomu. potřebného literárního vzdělání, pod 

 správu svata svého V oj t ě ch a C o r d y do Prahy ; k pravidelnému vyučování však pro 

 ustavičnou vrtkavost u volbě budoucí své dráhy po více let nepřišel. Zatím však záhy 



