176 



v duchovním ohledu vyvinut, počal již co jinoch 161etý obzvláštní horlivost věnovati 

 vědám přírodním, pohádán k tomu přirozenou svou náklonnosti k pozorování přírody. 

 Za tou příčinou z vlastního pudu navštěvoval zajímavé, jakož i velmi učené přednášky • 

 mimořádniho professora Ta uše, jednající o všeobecném a ókonomicko-technickém 

 rostlinopisu ; a jedině takto položil základ k svým vědomostem v odvětví, jež od této 

 doby sobě za doživotní úlohu vytknuv, při strastném snášeni rozličných nedostatkův, 

 zajisté s uznání hodnou stálostí povahy své pěstoval. 



Ačkoliv se později Corda (1829—31) na radu a s pomocí šlechetného svého 

 příznivce prof. J. V. Krombholce obrátil k hojičskému studium při Pražské lékařské 

 fakultě pod professory lig e m, Engelem, Fr. Nushardcra, J. Fritzem, Ant. 

 Jungmanem, Kahlertem a V. Bílkem: vždy předce nejmilejší a nejhlavnější jeho 

 badání záležela v upotřebení drobnohledu jemu od p. professora Krombholce daro- 

 vaného, ovšem nikoli výtečného, k samostatnému, původnímu rozbírání hřibkův, jater- 

 níkův (Hepalicae) a t. d. Již roku 1826—28 zhotovil Corda vlastnoručně, dle tehdáž 

 ještě zcela neobyčejného spůsobu, několik set nejzajímavějších rostlinopisních nákresů. 

 Valný počet jich přijat byl do velmi rozšířené Šturmovy Květeny Německa, a poně- 

 vadž nákresy tyto nezřídka se od dosavadních takových prací zcela uchylovaly, obrá- 

 tily tehdáž v učeném světě rostliriopisném na se všeobecnou pozornost; a však u ně- 

 kterých učenců vzbudily proti sobě polemiku. Bylaf v nich tehdáž již leckterá rostlino- 

 skumná objevení dílem pouze naznačena, dílem i v skutku vyřčena, která při tehdejším 

 stavu vědy i samému Nees-ovi z Esenbeku, S chwaegriche n-ovi , Raddi-ovi, 

 Slooker-ovi a jiným byla ušla, a na něžto Corda mnoho nových druhů Marchantií 

 a Jungermanií založil. 



Též učení o řasách, kteréžto slovutný Sved Agardh na stupeň před tím sotva 

 tušený byl pozdvihl, studoval Corda kriticky v roce 1828, pak zdržuje se po několik 

 neděl v Karlovařích našel tam četné zcela zvláštní tvary, které mimo Š t u r m a též 

 v almanachu De Carro-vě popsány a od něho samého vyobrazeny jsou. 



Vůbec známo jest, jak oučinně Corda ještě co mladý samouk se zúčastnil při 

 vzdělávání díla o houbách jedlých a jedovatých (v Praze 1831—41), zvláště co se týká 

 oddílu terminologického a popisného, díla to za klassické uznaného a od professora 

 J. V. Krombholce se znamenitým nákladem vydaného. 



Nemůže zde úmyslem mým býti, abych vypočítal práce jeho učené, ěetné i roz- 

 ličné, a větším dílem na původních studiích s drobnoliledem založené, a hlouběji v jich 

 obsah vnikal; musím zde opět poukázali na nadřečený památní spis svůj. Práce tyto 

 vesměs dokazují, jak nadobyčejně bystré bylo jeho pozorování, jak výtečné jeho vlohy 

 k rejsování, jak mnohostranné jeho vědomosti. 



Jen některé z prací jeho vědeckých, kteréžto po rozličných časopisech roztrou- 

 šeny a zvláštními obrazci opatřeny jsouce účastnost prírodozpytce neb vzdělanějšího 

 lékaře k sobě poutají, mohou ve zběžném tomto nástinu vyňaty býti, a sice jmenovitě 

 jeho zootomicko-mikroskopická studia o koloběhu při larvách hmyzu, o složení bylinového 

 kmene; dále jeho vyšetřování o složení čočky oka lidského, ovčího, kapřího, orlího 

 a hlemejždího (ve Weitenwebrových Beilráge zur gesammten Nátur- und Heilvvissen- 

 schaft I. Band a jinde), jeho anatomicko - fysiologický popis nezmaru (Hydra fusca) 

 (v Act. acad. Nat. Cur. 1837. Vol. XVIII.). Též sem patří příspěvky Cordovy k zná- 

 mosti o zemčatech, o vztahu na jejich ústrojnost a jejich nemoci (v Hlubekově spisu; 



