180 



Okolo zahrady 

 Vodička teče — 

 Kkázal mně máj milej, 

 Že mne už nechce : 

 Když nechce , nechce, 

 Já o něj nedbám ; 

 Smntek neponesu, 

 Ani ho nemám. 



Stoji hruška v širém poli 



Vysoká, 

 Pod ní pěkná bílá růže 



Vykvětá. 



Ona stála pod stromečkem, 

 Neviděl sem jí ; 

 Hodila na mne jablíčkem. 

 Ozvala se mi. 



Pod vršičkem na doUčkn 

 Byla zahrada; 

 Chodila tam má panenka, 

 Kvítí trhala. 



Stála na zahrádce 

 V zlaté šněrovačce. 

 Měla čepec zlatý, 

 Vlásky kudrnatý. 



Ještě já se podívám 

 K Vyšehradským zahradám, 

 Je-li tam kde moje nejmilejší. 

 Já si na ni zavolám. 



Učinil se ďábel hadem, 

 Podved Evu 1 s Adamem. 

 Ctrh j a b k o velmi prudce 

 A podal je Evě v ruce. 

 Eva vzala, okusila, 

 S Adamem se rozdělila, 

 „„Jez, Adame, jez to jabko, 

 Což jest po něm velmi sladko !"" 



„Panímámo, zlá novina : 

 Doma uškrtila syna. 

 Do zahrádky zakopala. 

 Pod zelený strůmek dala." 



„„Když sem já maličká bývala, 

 Před domem sem si hrávala. 

 Po zlatém písku sem běhala, 

 Červeným jablíčkem koulela." 



Stoji hruška v širém poli, 

 Vrch se ji zelená; 



Pod ni se pase kůli vraný. 

 Drží ho má milá. 



Teď sem osamělá 

 Jako hruška v poli: 

 Když hrušky jsou očesány. 

 Ona smutné stoji. 



V té naší zahrádce 

 Pěkně roste kvítí. 

 Do těch našich oken 

 Pěkně sluBce svítí. 



Kdyby chtěla povědíli, 

 svěditi nemůže ; 

 Neb mne sama vodívala 

 Do zahrádky na r.ilc. 



Kdo to praví, ten j; blázen. 

 Ze jsou mužsky t.ik drahý : 

 Dvanáct mužských za půl jabka, 

 Ctyrydvacet za cely. 

 Jedna holka za tisíce — 

 Ještě není k dostání. 



Sel zahradník do zahrady 

 S motykou, s motykou. 

 Vykopal tam marijáuku 

 Velikou, velikou. 



Po neděli za svítání 

 Česal Herman koně vraný. 

 Přišla k němu jeho matka. 

 Přinesla mu čtyry jabka. 



Beznohej na hruška leze. 

 Že si ráčata vybéře. 

 Bezrukej tam na něj hází, 

 Trefi-li ho, že ho srazí. 



Má zlatá matičko ! 

 Proraltivte slovíčko : 

 Brzo mue ztratíte, 

 Jako strom jablíčko! 



Straka skáče po zahrádce, 

 Hledá zrnéčko : 

 Nemysli si, má zlatá panenko, 

 Na mé srdéčko. 



Vešla jest do své zahrádky 

 Tam utrhnout prut marjánky : 

 On ležel pod stromem 

 Poražený kordem. 



V národních písních moravských, od pana Františka SuiUa sebraných (posud vyšly 4 svazky 



s nápěvy) jest obsaženo : 

 Vím Já z ahr a dečku trním pleteno, Stala se v Pilščn novina, 



trním pleteno. Ze pan! pána zabila. 



Vím já zahradečku (trním pletené), Schovala ho do z a hr a d k y, 



A v té zahrádece trávu zeleno. Bokytku na nem zašila. 



Vím já zahrádku, místečko krásné, Koli se tu j » b k o, 



Svítí tam slunce převelmi jasné. í^"'' P" "''"''i 



Pravda a víra, láska, pokora, K»j »'^ ^e poděli 



Do té zahrádky dvéře odvírá. Moji milovníci / 



