184 



Za časa iIiUÍ hrušky česati, višně trhati, 1 svým časem jahody sbírati. Když h r u š li y 

 zraji , tehdáž se česati (třásti) mají. — Neklát hrušek, až dozraji. — Správní lidé nekláti se 

 se stromu co plané hrušky. — Já o hruškách, on o slívách. — Nezapomene on hrušek 

 v popeli. — Nechal hrušky v popeli. — Ale umí hrušky klátiti, a však jich nepřevaři. — Musi 

 soused s sousedem kyselá jablka i plané hrušky hrýzti a za dobré přijíti. — Ne všechučm 

 hrušky, drahým jablka. Ukazovati někomu hrušky na vrbě. — Zralou hrušku snadno střá- 

 sti. — Tvrdo hrušku hryzU, nechej jí. 



Jablko nedaleko stromu padne; paUlt padne, rádo se zase špičkou obrati. — Daleko to 

 jablko od stromu padlo. — Jablko nerado daleka od jabloně padá. — Jablko rádo za- 

 chovává chuJ stromu svého. — Červivá jablka s dřeva leti. — Tolik lidi, že by mohl jablka po 

 hlavách kutaliti. — Ani by j a b 1 k o nepropadla. — Těšínská jablka. — Těšínskými j a b 1 k a ni i 

 měšec nacpává. — Darmo těšínská jablka očekávati. 



Edo chce jisti jádro, mosi ořech rozlousknouti. — Svatá královna dostane (dává) první 

 výlnpek (Okolo na nebe vzeti P. Marie první oříšky). — Ořech tvrdý zub červivý, mladá žena 

 kmet šedivý, toho spolku radím se střež, věc nejlepší jest rovná spřež. — Ani za červivý ořech. — 

 Nesmi na ořech doložiti, t. j pouhou jen pravdu mluviti. — Dokládá na ořech. — Místo ořechů 

 skořepiny. — To byly jahody, toto je ořech. — O Marky tě když prší, shnije všecko ořeší. — 

 Loňských sliv nepřipominati. — Loňské slívy připomíná — Ptali se ho o slívách, on odpo- 

 věděl o houbách. — O hubách mluviti, a o s 1 i v á ch odpovídati. — Odpověď dává o slívách, kdj i. 

 pře jest o jahodách. Já o slívách a ty o bl um ách. — Já o si I vá ch, on o cibuli. — Aui 

 s li vám, ani hubám, t. není než hlupec, k ničemuž není. — Není než slíva. — On je jako 

 slíva. — Zanech si těch špiček, ještě nejsou švestky zralé. — Míti švestku v ú.stech, t. ši- 

 šlati. — S velikými pány neni dobře třešní jísti. 



Kdybychom podobné výtahy sestavili z národních písni, pověstí, zvyků a pověr Ceskoslovan- 

 ského národu, kde se zmínka činí o marijánce, rozmariuě, fiale, lilii, růži, konvalince, karafiátu, 

 tulipánu, levaudnli, slzích panny Marie atd. ; o jahodách, houbách, lípě, jasanu, lindě, rokytě, vrbě, 

 bříze, jedli, olši, dubu, jalovci atd.; o svatojanské mušce, motýlu, kobylce, mravenci, včele, pavouku, 

 rosnici (Jiříčku, dřevčíku), žábě, ještěrce, hadu, rybách atd. ; o holubu, hrdličce, pávu, skřivanu, cho- 

 cholouši, vlašíovce, slaviku, střízliku (králíku, plotníčku, palečku, kopřivce), čermáčku, hluché pěnici, 

 rorejkn, lelku, vráně, kavce, krkavci, havranu, donpnáku, dudku, strace, čápu, sluce, kukačce (že- 

 žhulce), sokolu, krahujci, jestřábu, luňáku, sejčku, kulichu, sově, výru, orlu, drůbeži, netopýru ; o do- 

 mácím dobytku, kočce, psu; o lišce, vlku, medvěda, veveřici, hranostaji, lasici (kolčavě), zajíci, je- 

 zevci, bobru, jelenu atd. ; zrostlo by takové pojednání v tlustou kniha. 



Takové podivu hodué úkazy vřelé lásky Ceskoslovanského národa k přírodě měly by každého 

 českého přírodopisce a přírodozpytce k tomu povzbuditi, aby tento přírodymilovný národ povznésti 

 usiloval na vyšší stupeň vzdělanosti v přírodních vědách rozšiřováním jich, vyučováním , zvláště ve 

 školách, spisováním a vydáváním prostonárodních přírodovědeckých spisů Vzdělanost v přírodn-ch 

 vědách napomáhá nejvydatněji k zvelebení hospodářství a průmyslu, a tato trojice povznáší národy 

 k blahobytu, k bohatství, a jenom v bohatých zemích prospívá uměni všelikého druho. 



(Dokončení.) 



O pěstováni vina v Čechách. 

 Sepsal Filip Čermák. 



(Pokračování.) 

 i. Kopačkaprvni- 

 Cim více se vinice kopá, tím lépe jest; dvakráte nejméně toho třeba, nejdřív po řezbě, a pak 

 po vazu; kdo ale potřetí ještě práce té nelituje, totiž když se mají dělat okolky, poslouží tím vi- 

 nici ano i vinu velice; nebot réví, jak již řečeno, miluje netoliko horkou půdu, ale též i kyprou. 



