Ž02 



zají. Hydí-aulika čili vlastně hydrodynamika (vodoslrojstvi) považuje lekutost vody 

 v jejím pohybu, svobodném nebo všelikými odpory obmezuném, jehožto upotřebení na 

 stavby vodní, loděslavitelstvo, vodovody, vodotrysky, vodní mlýny a j. ve vědě i v mno- 

 hých odvětvích řemesel a živností daleko rozšířeno jest. Kdo těmito vědami proniknut 

 jest, poznává, že není ani stání ani pohybu ve veškerém vodstvu země naší, i při nej- 

 hroznějším jeho zbouření a zdánlivém zmatku, kde by každá i ta nejmenší částka své 

 místo přísně mathematickou nutností nezajímala, anebo s touže nutností, silou urěitou, 

 směrem a rychlostí nczměňovala, což arci platí i o druhých povšechných živlech a si- 

 lách všehomíra; z čehož vysvitá, že ila mnoze jen mathemalika k právě vědeckému 

 poznání vede. Ve fysice zajtuiá voda velmi důležilé místo. Jednou slouží za počáteční 

 měřidlo tíží potažných všech známých hmotin; pak její chování se k tepln podává pr- 

 votní míru všech teploměrů ; v optice její světla lámavosti též za hlavni počátek porovnání 

 užíti se dá; v elektrických výjevech voda též důležitý úkol má. 



Stopujme dále vodu do oboru vědy chemické. Tu se nám nejdříve naskyluje 

 otázka, zdali voda jest živel jednoduchý aneb složený. Za jednoduchou, prveční, byla 

 voda považována od starých fdosofů, ano i od pozdnějších chemikii. Novější časy teprv 

 dokázaly její složenost z vodíku a kyslíku, jako vůbec čtyři živlové starého věku na 

 došli četnou řadu prvotních hmot a sil se rozpadly. Jako bez skla, tak i bez vody 

 byla by chemie dosavad jen sporé kroky učinila: ono dává formy, tálo látku. Voda 

 jakožto nejnetečnější (indiffercntní) hmota slouží hlavně k rozředění, k rozpuštění, slou- 

 čení a rozloučení, a po výparu k shlacení nejrozmanitějších látek, z jakých se soli sklá- 

 dají. Voda pak i sama bývá skládající částkou různých sloučenin, tu kyzu, lam žíre 

 místo zastávajíc, onde pak slouží co spojka hlacení. — Obrátíme se ještě k říši životvorů, 

 rostlin i živočichů, abychom zbádali, jaké i v jiných hospodářstvích voda užitky přináší. 

 Předně můžeme směle říci, že každá částka v pravdě organická a živá převahu vody 

 v sobě drží; docela vysušené tělo zvířecí, n. p. ssavčí, zůstavuje jen asi pátý díl hmot- 

 ných částek po sobě, ostatní všechno bylo pouhá voda, která parou uprchlá. Čím 

 dužnější, čím tekutější jsou částky oro^anické, tím větší množství vody zajímají : krev 

 lidská má v sobě vody asi 79"/, , tak že pevných částek v stotině nezůstává nežli 21 ; 

 maso má jen asi 23 částek pevných, ostatní všecko jest voda, ano i v kostech přes 

 147„ vody nalézáme. Ještě vělší poměr vody nachází se ve zvířatech vodních, některé, 

 jako medusy a jiní hvězdějši, na suchu rychle v pouhou tekutinu se rozplývají. Podobně 

 se rozumí o rostlinných částkách dužnějších; dřevo arci podle své tvrdosti nejméně 

 vody má. Voda v těle živém z rozličných příčin potřebná jest. Ona propůjčuje ohebnost 

 částem pohyblivým, ona slouží za převodiče částek vnéjších požívatelných, krmných, 

 uvnitř pak podobně dovoluje přechod z krve částkám živným ke všem zvláštním, ne- 

 ustálým odřezováním zajatým látkám, ze kterých tělo zvířecí složeno jest. Protož také 

 dán zvířatům zvláštní pud po vodě, čití žizně, aby se vždy dosadila voda životnými 

 úkony a působením vnější atmosfaery stále ucházející. Zvláště má voda velikou činnost 

 v těle organickém ve všech lučebních postupech, i platí zde ještě více nežli v říši ne- 

 rostů: corpora non agunt nisi fluida (jen v stavu tekutém bývají hmoty činné); organi- 

 cká těla mají ale také svou hydrostatiku a hydrauUku. Tekutiny vnitřní podléhají tlaku 

 oparu vzdušního, anebo též vody, přebývají-li živočichové ve vodě. Krev, míza a jiné 

 tekutiny rourami se pohybují, srdce pak a jiné podobné náčiní v těle zvířecím slouží co 

 čerpadlo i střikadlo , aby všudy rozvádělo soky životodárné, což vše přísně hydrau- 



