203 



lichými zákony se vyvádi. U mnohých tříd vodních zvířat voda i k dýchání slouží, 

 i jsou k tomu zvláštní ústroje, žábry, cévy a jiné vodu probírající části utvořeny. K po- 

 hybování ve vodĎ jako živlu vnějším dala příroda ploutve, měchýřky, stříkadla, brvky 

 hemživó a jiná nářadí. 



Důležitost vody v přírodo hmotné došli jest zřejmá, sáháf neméně do oboru lid- 

 ského společenského živobytí, do dějinstva a hospodářství národů a států. 



Předně jest voda jedna z hlavních výminek udržení v životě částek našeho těla, 

 které za základ slouží duševním našim činnostem ; voda pak našim spolulvorům, rostli- 

 nám i živočichům, podobné služby prokazuje, čímž i nám poslouženo, anlo jich všeli- 

 kterak potřebujeme. Podobně v řemeslech a živnostech bez vody nic neprospějeme; 

 voda pak, řeky a moře, slouží za hlavní proslřediště všeho obchodu , a tím i vyvino- 

 vání vší vyšší kultury lidského pokolení. Zde by bylo také místo, promluviti o mytholo- 

 gickém pojímání věcí přírodních, které předcházelo vědecké za časů pravěkých, ba i nyní 

 u mnohých národů v kultuře opozdilých panuje. Jako vůbec všechny velikolepé vý- 

 jevy přírody, na fantasii lidu silně dorážející, tak též vodstvo, moře, řeky, jezera zajaly 

 mysl lidskou svou velikostí, silou, neodolatelnosli, i hledáno vyšších osobností za jejich 

 úkazy, a vytvořena božiska osudem lidským vládnoucí. Tak bůh Okeanos objímal svýtni 

 proudy celé pozemstvo, Neptun panoval v Středomoří, celá tůně mořská byla oživena 

 četným národem bohů a bohyň vodních, značnější řeky, Nil, Tiberis, Ind a Ganga byly 

 bohové. Nymfy a Vily ovládaly každé řečiště; voda pak sama, co živel nejčistší, po- 

 svátnou mocí svou smývala hříchy duše lidské. Tak se míhala tkanina fantasie před 

 umem lidským, aniž připouštěla poznání věcí pravého, vědeckého. 



Zpomínám tu čtenáři zase na to , co jsem nahoře pravil, že každá představa 

 má svůj vlastní dějepis, i dost zřejmě jsem to o vodě vyváděl. Mohla by k podobnému 

 oučelu každá kolivěk představa posloužiti, i našlo by se u mnohých, že někdy dobrého 

 někdy' i zlého osudu okoušely, arci že z vělší částky ne sebou , nýbrž nemotorností 

 a převráceností mysli lidské, která svůj jed vylévá, své mrákoty rozšiřuje i na nevinné 

 věci přírodní. 



K dokázaní toho sloužiž nám za příklad zlato, tento kov blahorodý; slouživ na 

 počálku co okrasa těla lidského, co ozdoba jeho komnat, tvořivá látka jeho nádobí, 

 stal se časem penízem, směnkou všeobchodni, nástrojem bohatstvL a přepychu, lákadlem 

 lakomství, lichvářství, loupežnictví a jiných vášní, které jsou zkázou lidského pokolení. 

 Ano i ve vědy samé vplížila se tato nešvára a učila blouzniti o lučebném zmřnění 

 sprostých kovů na zlato ryzí. Ještě jinou cestou, ne touto dosavadní, vnější, objektivní, 

 nýbrž vnitřní, ousobnou, v duši naší můžeme sledovati působení a poměry jednotlivých 

 představ v ohledu na ostatní naše duševní sily a vlohy, i rozvine se před naším zrakem 

 také tu veliká rozmanitost oučinků každé představy podle rodu svého. Některé z nich 

 zůstávají vždycky pouze na venku, i ty myšlénky o nich zdají se chovati stále ráz pred- 

 métnosti. Sem náležejí všechna ponětí přírodnická mimoživotni. Jiné sáhají stejně do 

 předmétenstva i do vnitřností duše lidské ; sem bych pokládal ponětí fysiologická. Jsouf 

 konečně představy, které výhradně v duchu svůj původ mají, ač i z něho do před- 

 mčtenstva vycházejí a tam se ztělesňují ; sem počítám idey společenské, umělecké, vě- 

 decké, náboženské. Jedna pak vědoucnost sáhá do všech těchto oborů, spojujíc je je- 

 dinou soustavou myšlének, již vlastně vědou v nejrozsáhlejším smyslu nazýváme. 



Chceme-li rozbírati podané sobě představy, a sledovati je od stavu sprostého 



