20» 



přeslice polní na písčitých a vlhkých roh'ch, přeslice bahcnnf a močálni na mokrých 

 lukách, přeslice lesní v lesích atd. Všechny tyto druhy, upomínajíce svým zrůstem ná- 

 padně na sosnovité stromy, rozeznávají se od sebe skoro jenom rozvětvením, a jsou 

 k sobě vzájemné tak podobny, že do jediného rodu Equisetum se směstnati mohly. 



U nejjednodušších druhů tvoří lodyha jednoduchý kolínkovitý sloupec, který na 

 každe'm kolínku zoubkovitou pochvou obejmul jest, již dle zrůstu a ostatních vlastností 

 za soujeni srostlých listů považovati můžeme. Tatéž budova opakuje se u všech druhů, 

 u nichžlo všech tedy hlavní řada článků hlavní osu co podstatu celé rostliny tvoří. 

 Z kolínek vyrážejí ale u rozličných druhů pupeny, z nichž se opět dle tohotéž zákonu 

 článkovité větve, jakožto poboční osy vyvinují, což se ještě na třetím a čtvrtém stupni 

 opakovati může. Tak povstane na jedné rostlině celá soustava osní, jejížto rozdíly 

 právě k rozeznání jednotlivých druhů slouží. 

 Vyvinutí přeslic jest následující. 



Výtrusy, z nichž se celá rostlina vyvinuje, tvoří se v malých zelených měšcích, 

 které po šesti pod stopkatým štítkem sedí; množství takových štítků objímá konec po- 

 sledního článku v podobě šišky, která poněkud na šišky sosen upomíná (5.). Z počátku 

 ztěsna srostlé, rozstupují se štítky zponenáhla při uzrání, a sice dolejší nejdříve; pak se 

 rozpuknou měšce a vypustí semenní buňky čili výtrusy (I.), jakožto žlutý prášek. Klí- 

 Cení, jež Bischoif, Milde a Hoffmeister se zvláštní pozorností skoumali, jest v celku 

 totéž, jako u kapradí. Zevnitřní blánka výtrusu nabobtí ve vlhké zemi a pukne; vnitřní 

 vlastně živá blánka vystoupí se svým zeleným obsahem ven a rozmnoží se opětovaným 

 dělením buněk. Klíček tak povstalý vyhání kořenní vlákna a rozvine se v nepravidelně 

 rozvětvené buněčné těleso (II. A. B.), kteréž se nazývá prvním klíčkem, poněvadž se 

 z něho bezprostředně přeslice nevyvine. První klíček tento jest tak malý, že teprva od 

 novějších rostlinopisců pozorován byl ; hlavní pak úkol jeho záleží ve vyvinutí plodních 

 ústrojů, nikoliv ale osní soustavy. Co do úkolu rovná se tedy tento první klíček zúplna 

 srdčité pohlavní rostlině kapradí, při čemž ale jest ten rozdíl, že u kapradí samčí a sa- 

 micí ústroje na jednom jednotníku se objevují, u přeslic ale na dvou. Dle HoITmeistrova 

 pozorování mají prý zevnitřní okolnosti vliv na toto vyvinutí, anyt na suchých místech 

 samčí, na vlhkých samici ústroje se vytvoří. Samčí ústroje (Antheridia, II. B. a.) sedí 

 na konci větviček klíčku a skládají se z okrouhlého buněčného tělesa, v jehož vnitřku 

 asi 150 malých buněk obsaženo jest, v nichž každé semenní vlákno vězí. Při uzrání 

 pukají antheridie a vypouštějí semenní vlákna (1.) do kotouče svinutá a brvami opa- 

 tiřená. Poněvadž přeslice vůbec na vlhkých místech rostou, najdou tato vlákna snadno 

 kapku vody, v niž se hadovitě kroutí, až bud zahynou, bud samičího ústroje dostihnou, 

 do něhož vnikše původ nové přeslici dají. 



Samicí rostlina (II. A.) jest mnohem větší nežli samčí ; plodní ústroje (II. A. a.) 

 její nestojí jako u těchto na konci větviček , nýbrž na dně mezi větvemi. Ve svém 

 ústrojí mají velikou podobnost k obdobným částem kapradím; obsahujíf totiž průchod ze 

 čtvernásobné řady buněk složený (2.) a dole v dutinu rozšířený, v níž leží buňka, je- 

 jímž vyvinutím klíček budoucí přeslice se vytvořiti má. Druhý tento klíček jest z po- 

 čátku kulaté buněční těleso, vězící v buněčném tkanivu samicí rostliny, později se 

 ivělší a roztrhne ji docela, načež i průchodní trubka zvadne. Klíček brzo přijímá urči- 

 tou podobu, na niž se již ráz budoucí přeslice poznává. Obdrží totiž podobu kužele, 

 jehož temeno buněčným krajem obstoupeno jest (lil A, B.) ; kužel tento jest prvním člán- 



ŽivatSSi. ii 



