213 



jest jak u jedněch lak u druhých tentýž. Hlavičky vyvinou se uvnitř v obalu ve vej- 

 čité lillé vaky, v nicliž se výtrusy tvoří. 



S ohledem na výtrusy pozoruje se ale u těchto kořenoplodých rostlin paměti- 

 hodný úkaz, jakého jsme u tajnosnubců dosaváde pojednaných nepoznali. Vyskytují se 

 totiž dvoje výtrusy, veliké a malé (I. A. I. B). U niičovek nalézají se jak velké tak 

 i malé, ačkoli v rozličných měšcích, předce vždy v témž nahromadění plodů ; u nepu- 

 kalek jsou ale spůsoby výtrusu každé ve zvláštním skupení plodním nahromaděny. Ma- 

 lých výtrusů jest v jednom vaku vždy více obsaženo, velkých ale jenom po jednom. 



Jal(0 jsme u přeslic viděli , že plodní ústroje jsou na dvou jednotnících rozdě- 

 leny, lak jest i zde, ale rozdělení pohlaví jde ještě o krok dále, nebot již výtrusy jsou 

 dle pohlaví rozdílné, nebot z velikých povstávají samicí rostliny (II.), z malých ale 

 bez vyvinuti prvního klíčku hned malé bufiky (1.) se tvoří, v nichž semenní vlákna 

 obsažena jsou. 



Podotkli jsme již při kapradí, že u vyvinutí tajnosnubců dvě doby se rozeznali 

 dají, doba pohlavní rostliny a doba plodní rostliny ; poznali jsme tamtéž, že při výstupu 

 tajnosnubců k dokonalejším tvarům, pohlavní rostlina stává se vždy nepatrnější, plodní 

 rostlina ale vždy vyvinutější. U kořenoplodých tajnosnubců přistupuje k tomu ještě 

 zvláštní pokrok, anof pohlavní rozdělení do plodní rostliny zasahuje. 



S touto okolností souvisí ještě nepatrnější vyvinutí pohlavní rostliny. Ukázali jsme, 

 že místo samčí rostliny (prvního samčího klíčku) z malých výtrusů hned buňky se se- 

 mennimi vlákny povstávají ; samicí rostlina vytvořuje sice také první klíček, ten se 

 skládá ale jenom z několika bunřk, které na konci útlého výtrusu, tam kde jest tlustou 

 rosolovitou vrstvou potažen, malý zelený pahrbek (I. A. II.) tvoří, na němž pak samicí 

 ústroje povstávají. Tyto ústroje zachovají v celku tvar samicích ústrojů již popsaných, 

 a zúrodňuji se semenními vlákny malých výtrusů , načež v nich zárodek nové plodní 

 rostliny povstane (III. a). 



Doufám, že tento krátký výklad podstatných částí postačí, aby se umístění koře- 

 noplodých tajnosnubců v řadě ostatních ustanovilo. 



Pia vůně (Ly copodiaceae). 



P 1 a v u n ě jsou nejdokonalejší mezi výtrusními rostlinami. O zvláštnostech jejich 

 můžeme se velmi snadno přesvědčiti na rodu Selaginella, který se nyní ve všech 

 sklenníkách hojné pěstuje. Jiný rod obsahuje u nás rozšířené plavu ně (Lycopodium), 

 z nichž zvláště vidlačka (L. clavatum) známé semeno mechové (semen Lycopodii), 

 k strojeným ohňům, fysikáliiím zkouškám, k zasýpání zpružených míst na těle sloužící) 

 poskytuje a druhdy u obecného lidu co čarodějná rostlina se považovala. Sem náleží 

 také rod zkamenělých, vidličnatě rozvětvených Lepidodendrů, jejichž zbytky v ka- 

 menouhelném útvaru, zvláště okolo Radnic, přehojně se zachovaly. Od těchto stromo- 

 vitých pravěkých plavuní až k útlým Selaginellám vyznamenávají se všechny druhy 

 společným jedním znakem, totiž pravým vidličnatým rozdělením lodyhy, což u žádných 

 jiných rostlin se nepozoruje. Máme sice více rostlin s vidličnatýrai lodyhami, ale u těch 

 povstává loto rozdělení tím, že v koutech proti sobě stojících listů větve se tvoři a střední 

 výběžek růsli přestane, jak se n. p. u mejlí (Viscum) pozoruje. U plavuní rozděluje se 

 ale po jistých přestávkách konec lodyhy ve dva body zrůstu, z nichžto se každý 

 v listnatou větev prodlužuje. U plavuní nynějších jest vždy jedna větev silnější nežli 

 druhá, lak že jedna větev jako hlavní lodyha vypadá, U pravěkých plavuní (Lepí- 



