214 



dodendron) zůstaly obě větve stejně silné, což dávalo celému stromu pohled přísně 

 pravidelný. Jest pamětihodné, že také na kořenech těchto rostlin totéž dvojité roze- 

 kláni se pozoraje, ale u žádnýc h jiných rostlin. Mimo tento společný znak jeví rody 



tohoto ráda dosti veliké rozdílnosti. Za nejméně dokonalé zástupce toho rádu mohou 

 se považovati ší dlátky (Isoětes), jejichž lodyha nikdy se nerozvětvuje ; články osy 

 rostou jenom do šířky, nikoliv do délky; dvojklanost objevuje se ale predce aspoň na 

 pobočních kořenech. Htíznatá lodyha nenese pravých listů, nýbrž vějíře jako mičovky, 

 a plody sedí dole na nich, povstávajíce v mezibuněční látce vějíře. Všechny ostatní 

 rody mají dokonalou osní soustavu. 



Jako se rod Selaginella a zkamenělá Lepidodendra pravidelnou dvojklaností vy- 

 znamenávají, jsou i listy jejich neméně pamětihodně uspořádány. U všech druhů stojí 

 tofiž v pravidelných řadách, které ve spirálech kolem lodyh a kmenů se točí, což se 

 Écjtiápadněji u Lepidodehdrů pozoruje. Listy těchto plavuních stromů seděly na vyvýše- 

 ných polštářích, které po odpadnuli listů pravidelně rozestavené jizvy představují a kme- 

 nům Ozdobný povrch dávají (Viz: Živa. 1853 sir. 153.). 



U rodu SelagineHa stojí listy v podobných pravidelných řadách, ale bez polštářů ; 

 za to objevují jinou zvláštnost. Lodyha totiž není oblá, nýbrž ploská; listy na širší 

 -straně jsou krátké a k lodyze přitlačené, na ostré hraně jsou větší a odstávají ; taktéž 



