217 



Tak nám podaly rasy, houby a li sej nic i pnldad této závislosti ústrojného 

 tvaru od okolí. V celku jsou podstatnii části těchto rostlin tytéž, totiž buňky bud po- 

 různé, nebo ve vlákna spojené, nebo v určitý celek nahromaděné, ft a s a ve vodé ži- 

 jící vyvinuje skoro jenom stejnorodé části ; rozdíl kmenu a kořenu jest jenom v nej- 

 dokonalejších naznačen ; každá část, pHjijnajíc z vody samostatné potravu, žije pro sebe 

 samostatné, ba na nejnižším stupni Ivol-Í každá bunka pro sebo zvládni jednotník. Spo- 

 'ečnon mateční buňkou v celek spojeny, představují jiné druhy jenom rodiny bunék a bu- 

 něčných vláken, a teprva mořské řasy vyzdvihují se k podobé pravých rostlin. U žádné 

 třídy není závislost tvaru od vnějších priCiii putrnŘjší, jako u této nízké vodní třídy. 



Houba, ačkoliv taktéž jednoduchá, ba v jednotlivých svých buňkách ještě je- 

 dnodušší nežli řasa, jest předce v celku již souvislejší a v tvarech rozmanitéjší. Houba 

 roste na pevné podložce a vyzdvihuje svá buněčná vlákna nebo vláknité svazky nad 

 zem ; pročež závisí již jedna část od druhé, jedna přijímá potravu ze země, druhá ze 

 vzduchu; nad zemí vyvinuje se široký klobouk, který má jinou podobu nežli hloubek 

 v zemi. U hub podzemních objevuji so již rozdíly v soustředním vyvinuti vrstev, na 

 povrchu jsou rozličné blánité vrstvy, uvnitř ale plody. Podzemní houby jsou pravá 

 protiva řas ; tyto, žijíce v rozpouštějící látce, nemohou se v žádný celek smčstnati ; ony 

 pak, uzavřeny a stčsnány zemí, tvoří kulaté, na povrchu dobře uzavřené hlízy. U řas 

 leží všechna rozmanitost tvaru v buňce, u hub ale ve spojení vláknitých bunék. 



Mezi oběma těmito vzory objevuje se třetí jakožto přechod. L i š e j n í c i, 

 povstávajíce ze zelených, k řasám podobných zrnek, dokavad jarní deště nebo vlhký 

 podzim tyto vodomilné části podporuje, přijímají v následujících sušších počasích do 

 sebe složivo houby, totiž bezbarvý buněčný vak, tak že potom největšímu vlhku i suchu 

 stejně vzdorovati mohou. Lišejníci vyznamenávají se též rozmanitostí tvarů, u jednoho 

 jednotníka mají zvláštní plodní vaky, a jakkoliv kmen a list nevyvinují, upomíná předce 

 podoba jejích nezřídka na listnaté rostliny. 



Tyto tři skupeníny rostlin obsahují nejnižší rostlinný život, a při stejném složivu 

 vyvinují se jenom proto rozličně, že každá v jiném živlu roste, řasy ve vodě, 

 houby v zemi, lišejníci v povětří. Naproti těmto třem řádům stojí jiné sku- 

 pení nízkých rostlin, totiž mechů, kapradí, mičovek a plavuni, u něhož 

 se ponejprve pohlavní ústroje objevují. S těmito ústroji souvisí již také zvláštní tvar 

 celé rostliny, jímž se nápadně od oněch tří nižších řádů rozeznávají; objevujcf se totiž 

 u nich ponejprve rozdíl mezi lodyhou a listem. Čásli rostlin neskládají se také již ze 

 samých stejných buněk, nýbrž každý ústroj má svůj zvláštní buněčný tvar ; každý díl 

 jii závisí od druhého, lodyha od kořenu, list od lodyhy atd. U nejnižších pohlavních 

 tajnosnubců jest tato vzájemnost ovšem ještě velmi nezřetelná. U mechů, zvláštně u ja- 

 temých mechů, zachovávají aspoň ještě některé části jistou samostatnost, ba některé 

 buňky odloučí se někdy jakožto zárodky nových jednotníků. U kapradí a ostatních taj- 

 nosnubců neobjevuje se to více. Se složenějším ústrojím souvisí také větší vyvinutí 

 hmoty. Ve zdřevěnělém tkanivu starého kmenu zachovají se jednotlivé buněční svazky, 

 v nichž se nové buňky tvoří a jimiž se potrava přivádí ; tím se život rostliny značně 

 prodlužuje, zdřevnatčlými částmi chrání se útlé, a ze starších vynikají vždy novější. 



Zajímavé jsou znaky, jimiž jednotlivé řády těchto pohlavních tajnosnubců se ro- 

 zeznávají- 



Všechny povstávají z výtrusu (sporům), čímž se právě od semennicb rostlin 



