219 



B) Z d v o j í ch buněk složené. 



3. Lišejníci, složené z kulatých buněk se zeleným barvivem a bezbarevnýcb 

 buněčných vláken. 



II. Pohlavní výtrusni rostliny. 



A) Pohlavní rostlina převládá. 



4. M e ch y. Plodní rostlina v podobě stopky a tobolky. 



rt) Jaterné me chy. Tobolka obsahuje mimo výtrusy též pružné buňky 

 (mimo rod Riccia). 



/3) Pravé mechy. Tobolka obsahuje pouze výtrusy. 



6) Plodní rostlina převládá. 



a) S výtrusy jednoho spůsobu. 



5. Kapra dí. Plodní rostlina obsahuje osu s vějíři a šupinatými listy. Výtrusy 

 povstávají na vějířích. 



6. Přeslicei Plodní rostlina obsahuje osu S listovými pochvami. Výtrusni 

 plody tvoří klas na posledním článku osy. 



b) S výtrusy dvojího spůsobu. 



7. Mičovky. Plodní rostlina obsahuje osu a vějíře. Plody mají společný obal 

 (rcceptaculum). 



8. Plavu ně. Plodní rostlina obsahuje dvojklanou osu a dvojklané kořeny. 



a) Sídla I ky, s vějíři plodonosnými. 



^) Selaginelly, s listy. Výtrusni plody sedí v koutech listů. 



Drobnosti. 



Chlomek, čedičotý vrch tt Mělníka. 



Z vinohradů Mělnických, které vesměs na vrstvách opuky a pískovce (křídového útvaru) 

 (toji, vfpiná se na seTerovýchodui straně neveliký kužel čediče, nesoucí hily, z daleka vidný ko- 

 stelík sv. Jana. 



Kužel tento jeit jeden z jlžnějšich čedičových vrchů, které jako předvoj Litoměřického Mezi- 

 hoři daleka do středních Cech sáhají. 



Zvláště památná Jest na Chlomktt bezprostředné dotýkáni čediče a opuky. Čedič prorazil zde 

 opuku na dvou místech ; tam kde nyní kostel stojí, a severovýchodué v lesíku asi dvě stě kroků 

 dále. Zrovna pod kostelem viděti jest baivanitý šedý čedič sonstředoího slohu a mohutný kus celist- 

 vého černého čediče. S obon stran jest tento čedič provázen slepeným ksmenim, z čediče, ze spečené 

 opaky a rjelljak proměněných hornin záležejícím. Některé balvany čediče obsahuji v sobě veliké 

 ostrohrané kusy opuky, patrný to důkaz bývalého tekutého stavu čediče. Lomem, v němž se z této 

 skály štěrk silniční dobýval, odkryly se některé velmi zajlmtvé průřezy, na nichž tyto a podobné 

 poměry jasně se spatřuji. 



V jiném lomn, o něco dále v lesíku ležícím, jest poměr čediče k opuce jeitě Aápadnéjsl- 

 Čedič se Již zde na povrchu nejenom všechen Vylámal, nýbrž jest již až do hloubky šesti sáhů vy- 

 brán. Netvořit zde ale podélný conk jako jinde, nýbrž kolmo jdoucí, asi pěl sáb& V prfiiiíěrU maJIcl, 

 flocéla (ilčroMlý SMen, jehož kořeny do tíeznámé hlonbliy lůna zemského táhají. ťJ jlrostřed tohoto 

 čedičového ftitieue jest katnéní temndšědé, s malýihi hlatičkami angitu « vápence, na okraji podle 

 opuky Jest vyvinut slepenec čedičový z okrouhlých kusů šedého čediče, proměněné opuky a jílu sIo*- 



