236 



tensee blíž Chebu přecházejí lupky tylo v tence vrstevnaté, vráskovitě stlačené polo- 

 opály, v minerálních sbírkách dobře známě. 



V Chebském ložišti u Františkových Lázní přecházejí lupky na svrchu v sladko- 

 vodní slin, mezi nímž dva až i tři sloje pevného vápence leží. Na některých vrstevních 

 plochách objevuje se nesčíslné množství malého skořepatého ráíka, Cypris angustata, 

 mimo to objevují se otisky šneků (Helix a Planorbis) a malé shluky Vivianilu. 



Svrchní vrstva čili třetí člen hnědouhelného hornišlě skládá se zase z p;í- 

 s k o v c e, obyčejně drobnějšího zrna a menší pevnosti, nežli u pískovce dolejšího. Písko- 

 vec tento netvoří ale souvislý příkrov, nýbrž jest po celém hornišli v jednotlivých ostrovech 

 a balvanech roztroušen, an měkčí díl se dávno již rozpadl a spláchl. Pozůstalé balvany 

 jsou obyčejně tvrdší, někdy jako z křemenu slité; pozorují se často na polích v okolí 

 Teplickém, Bilinském u Bečova (Hochpetsch) ald. Ostatně zastoupen jest hořejší písko- 

 vec někdy také železnatým drobivým pískovcem, mezi vrstvy hrubšího oblázkového ka- 

 mení vloženým. V jílových jakož i písčitých vrstvách vyvinují se na mnohých místech 

 sloje nebo pecky a shluky hnědé, hlinité železné rudy, jakož i veliké hroudy hlinitého 

 ocelku. Také vrstvy černošedého skalního mýdla, jako u Štrbic, a koule rohového kře- 

 menu a poloopálu nejsou neobyčejné; jako zvláště u Kostomlat, Kolozruk a Hořence. 

 Sloje hnědého uhlí jsou v horništi tomto přebohaté vyvinuty. Objevují se skoro všude 

 v jednotlivých ložištích, a často skládají se z několika vrstev, slabším nebo silnějším 

 jilem od sebe oddělených; u Bíliny a Horního Litvínova (OberleutensdorO dosahují až 

 na 12 sáhů mocnosti. Poněvadž nehluboko pod ornicí leží (v průměru 10—20"), jest 

 dobývání uhlí velmi snadné a odbyt po Labi a železnici velmi živý, v novější době 

 také do hlavního města. Hnědé loto uhlí jest obyčejně celistvá, tmavohnědá, ne příliš 

 hutná hmota, obyčejně malými žilkami lesklého a vláknitého uhlí prostoupená. Otisky 

 listů chybí v uhlí samém docela, za to se objevují ale dosti často veliké kmeny, zvláště 

 sosnové , řidčeji palmové nebo od listnatých stromů, ačkoli v okolních jílech právě 

 otisky listů jejich jsou nejhojnější. Někdy jsou kmeny v zemitý ocelek, kyz, hnědou 

 a červenou železnou rudu nebo v křemen proměněny. 



Některé vrstvy skládají se skoro pouze ze zuhelněného dřeva, jako n. p. v sv. 

 Vavřincovém dolu (Laurenzzeche) u Verneřic (Wernsladtl), kdežto se uhlí sekerou na 

 polena štípati může. Mimo kyz jsou jiné nerosty jenom pořidku v uhlí přimišeny, tak 

 n. p. hlacený vápenec, zelená skalice, ryzá síra, kamenec, sádrovec, medek a Oxalit 

 u Kolozruk, Melanchym (pryskyřice) u Zweifelsreulhu, drobty jantaru blíž Falknova, 

 smůla u Pohlod (Pahlet); v některých vrstvách uhlí jest ale kyz lak hojný, že se uhlí 

 ani co paliva užívati nedá. Takových kyznatých vrstev používá se k děláni zelené 

 skalice a kyseliny sirné, na čemž zvláště velikolepý průmysl v Stárkových dílnách 

 u Falknova spočívá. — 



Mimo uvedené troje hlavní členy tohoto horniště objevují se na jednotlivých mí- 

 stech ještě rozličné vrstvy, povstalé ve zvláštních okolnostech, z většího dílu co sraže- 

 niny z pozdějších sladkovodních tůní a bahnitých jezer. Sem náleží velice zajímavé 

 ložiště drobivého brousivého lupku u Kučlína blíž Bíliny, na opuce ulo- 

 ženého. Lupek tento skládá se, jak Ehrenbergovo badání objevilo, pouze z křemenilých 

 buněk vodních řas (Dialomaceae) lak malých, že se jich 23 millionů v jedné krychlové 

 čárce směstná. Lupek tento spočívá na pevném jako slitějším kremenitém kamení, 



